Tulossa Käännekohta ohjelmassa:
Aloin viillellä intiimialueitani.
Ajattelin, että he säikähtäisivät, jos näkisivät verta.
Olin väärässä.
KÄÄNNEKOHTA Näetkö minut?
Tervetuloa seuraamaan Käännekohtaa. Olen Muyiwa.
Jos haluat piristystä sielullesi, olet oikeassa paikassa.
Ohjelmamme on terapiaa mielellesi ja sielullesi.
Orjaksi tuotujen afrikkalaisten identiteetti pyyhittiin pois.
Vieläkin he kamppailevat tullakseen nähdyksi ja kuulluksi, kirkossakin.
Monet afroamerikkalaiset kristityt miettivät näkevätkö valkoihoiset -
heidät Jumalan silmin vai rasismin silmin. Katsokaa.
On monimutkaista poistaa rasismia, -
mutta ratkaisut siihen eivät ole monimutkaisia.
Ihmiset tekevät siitä vaikeaa.
Olen Jamaikan amerikkalainen. - Olen kasvanut kristillisyyteen.
Olen opettaja ja valmentaja. - Olen vahva, älykäs ja voittaja.
- Olen... väsynyt.
Olen aina elänyt valkoisessa maailmassa.
On ollut vaikeaa löytää oma paikka.
Yksi oppilas sanoi aina minusta: "Musta, yäk" -
ja itsestään: "Valkoinen, Jee"
Hän ei halunnut sisarensa pelaavan kanssani, koska olen musta.
Kun kuljen jossain, valkoihoiset katsovat minua ja saattavat -
kokea minut uhkaavana.
Kun lisätään motiivit, se on vaikeaa.
Joskus se voi olla myös vaarallista.
Monelle rasismi on ristien polttamista, -
kutsumista toista N-sanalla ja pitäen valkoisia huppuja.
Se ei ole niin julkista.
Se on peiteltyä ja jos siitä mainitsee, sanotaan yliherkäksi.
Olet hyvä. Olet viisas. Osaat ilmaista itseäsi.
Ja niin olenkin, mutta aina mietityttää, että verrattuna mihin.
Kun koen rasismia, koen hylkäystä.
Hämmennystä, turhautumista, pettymystä.
Ihan kuin minua ei nähtäisi.
Uupunut. - Tuntematon. - Pettynyt.
Enimmäkseen raivoa.
Haluan, että minut nähdään niin kuin Jeesus näkee.
Kristittynä, hänen poikanaan ja omanaan.
Jeesus rakastaa minua ja on ylpeä minusta tällaisenaan.
Ja... Se tuntuu upealta.
Hänen kuvakseen luotuna minulla on luontainen arvo.
Hän on laittanut kuvansa minuun ja sen vuoksi Hän on arvoni perusta.
Sitä ei voi poistaa.
Olemme kaikki kauniisti ja ihmeellisesti luotuja.
Jumala rakastaa meitä kaikkia.
Olemme Jumalan lapsia, joiden puolesta Jeesus kuoli.
Hän ei erotellut ketään, -
kun Hän otti maailman synnit harteilleen ristillä.
Vaikka jotkut eivät koe systeemiä, -
se ei tarkoita etteikö sitä olisi.
Se muuttui orjuudesta Jim Crowiin. On kansalaisoikeudet, uusi Jim Crow
Se vain muuttaa muotoaan ja ihmisiä sorretaan yhä.
Voimme puhua rotuerottelusta asuinalueilla, "red lining", -
joukkovangitsemisista ja listaa voisi jatkaa.
Kun kuulin peittelemättömän totuuden historiastamme, -
se oli kuin potku naamaan.
Ei voi olla näin paljon vihaa, sen olematta hengellinen juttu.
Kun sielunvihollinen näkee rasismia, hän näkee työnsä jäljen.
Paholaisen strategia on aina varastaa, tappaa ja tuhota.
Hän ei halua Jumalan valtakunnan kukoistavan.
Rasismi on valitettavasti ollut yksi paholaisen suurimmista tavoista, -
jolla se on päässyt etenemään ja -
varmistamaan ettei Jumalan valtakunta kukoista.
Rodulla on uskomaton voima jakaa meidät kaikki.
Erityisesti jakaa seurakuntaa.
Tunkeutua seurakuntaan sellaisella tavalla, -
että se on turmellut todistuksemme suuresta, -
hyvästä, oikeudenmukaisesta kuninkaastamme.
Luulen, että Jeesus suree rasismiamme.
Luulen, että Hän on suuresti pettynyt, että vihollisen juoni -
on päässyt morsiamensa taloon.
Jos seurakunta ei tosissaan taistele tätä vastaan, kuten -
se taistelee aborttia vastaan tai uskottomuutta vastaan tai -
muita syntejä vastaan, niin olemme tuhoon tuomittuja.
Saatana on pitänyt seurakuntaa ja monia kristittyjä -
kahleissa rasismin kautta. Jotkut kahleet ovat katkenneet.
Näen, että Jumala on antanut meille, Kristuksen ruumiille, -
mahdollisuuden tehdä jotain. Hallituksella ei ole vastauksia.
Eri ihmisryhmillä tai aktivisteilla ei ole vastauksia.
Elleivät kristityt voi ratkaista tätä ongelmaa, sitä ei ratkaista.
On vaikea tietää, minne mennä ja mitä tehdä seuraavaksi, -
ellei ole tietoa mistä tullaan ja mitä ongelmia menneisyys on aiheuttanut.
Se vaatii opettelua.
Olen oppinut, että monella valkoisella ystävälläni on -
sydän, jolla kuunnella, joten minun tulee puhua.
Miltä Jumalan valtakunta näyttää? Se on rakkautta, oikeutta, -
empatiaa, yhteyttä, rauhaa.
Katsotaanpa Jumalaan. Toimitaan niin kuin Jeesus toimisi.
Jeesus ei ollut passiivinen.
Ollaan ennaltaehkäiseviä, eikä osallistuta rasistisiin toimiin.
Ellemme tee kristittyinä osuuttamme tuhotaksemme rasismia, -
me puhumme, emmekä tee ja toimi.
Jos samalla innolla kuin seuraat Jeesusta olet tuhoamassa rasismia, -
rasistisia uskomuksia ja rasistisia toimia mitä näet, -
niin tämä maailma on korjattu.
Kristityt, meidän on lopetettava rasismi.
Afrikan maissa vastakkain ovat eri etniset ryhmät.
Maailma on monimuotoinen, mutta Kristuksessa olemme yhtä.
Ef 4:4-6 sanoo "yksi ruumis ja yksi henki, -
niinkuin te olette kutsututkin yhteen ja samaan toivoon, -
jonka te kutsumuksessanne saitte; yksi Herra, yksi usko, yksi kaste;
yksi Jumala ja kaikkien Isä, -
joka on yli kaikkien ja kaikkien kautta ja kaikissa."
Tätä pitää rukoilla. Pyydä Pyhää Henkeä tuomaan tietoisuuteesi -
väärät asenteesi ja ajatuksesi toisia kohtaan.
Kadu ja pyydä Herraa poistamaan tällaisten ajatusten juuret.
Meidän on toimittava. Etsi eri etnisestä ryhmästä uskova, -
joka haluaa keskustella avoimesti kanssasi. Kuuntele avoimin sydämin.
Emme tiedä, mitä toiset ovat kokeneet.
Henkilön ymmärtäminen on jo puolet taistelusta -
rasismin lopettamiseksi kirkossa ja maailmassa. Aamen.
Tauon jälkeen lisää.
Käännekohtakokemuksen ei tarvitse päättyä ohjelman loputtua.
Seuraa meitä sosiaalisessa mediassa.
"Totisesti, totisesti minä sanon teille:
jos ei nisun jyvä putoa maahan ja kuole, niin se jää yksin;
mutta jos se kuolee, niin se tuottaa paljon hedelmää.
Joka elämäänsä rakastaa, kadottaa sen; -
mutta joka vihaa elämäänsä tässä maailmassa, -
hän on säilyttävä sen iankaikkiseen elämään." Joh. 12:24-25
Tervetuloa takaisin. Seuraava nuori mies oli nouseva koripallotähti, -
kun hän sairastui ja melkein kuoli ennen kuin lääkärit keksivät jotain.
Tässä hänen tarinansa.
Aloin pelata koripalloa pienenä, jo 3-4 vuotiaana.
Se oli rauhan paikka. Se oli onnellinen paikkani.
Kenttä oli tavallaan pyhäkköni.
Syksyllä 2017 junior Emmitt Holt odotti uutta upeaa vuotta -
pelaten Providence Collegessa. - Meillä oli taivas kattona.
Eräänä syyskuun yönä hänelle tuli rajuja vatsakipuja.
Hän soitti valmentajalle.
Hän tuli sinne ja ryömin käytävällä suuremmissa kivuissa kuin koskaan.
Tiesin, että jotain oli vialla.
Emmitt vietiin Rhode Islandiin sairaalaan.
Koska kivut jatkuivat aamuun, lääkärit epäilivät umpisuolta ja -
valmistautuivat leikkaukseen ja soittivat äidille.
Kun sain viestin, säikähdin, että mitä oikeasti tapahtuu.
Uskon rukoukseen, joten todella rukoilin.
Kun hän oli ajanut 6 tuntia, Emmitt oli jo heräämössä.
Umpisuoli oli kunnossa. Mitään vikaa ei löytynyt.
Kun hän makasi siinä vuoteella, pystyin vain halaamaan.
Olin avuton, en voinut katsoa lastani kivuissa, lääkkeissä, -
tiputuksessa ja muussa, eikä kukaan tiennyt mikä oli vikana.
Se oli turhauttavaa. Itkin paljon.
"Jumala, sinä tiedät, mitä tämä on."
Ruoka ei pysynyt sisällä, joten Emmittille laitettiin ruokintaletku.
Hän heikentyi ja toivo upeasta kaudesta oli katoamassa.
Olin vihainen Jumalalle.
Tulevaisuus oli ollut lupaava ja sitten tuli stoppi.
Oli yrityksiä ja erehdyksiä.
Paljon testausta ja verikokeita, koska ei tiedetty mikä vaivasi.
Kahden viikon päästä lääkäreillä ei ollut vastausta.
Emmitt oli menettänyt melkein 10 kiloa ja oli kivuissa.
Turhautunut äiti vaati Emmittin siirtämistä Bostonin sairaalaan, -
uusille lääkäreille.
Rukoilimme, että Jumala lähettäisi jonkun, jolla on viisautta löytää vika.
Kyseenalaistin Jumalan monesti.
Kun perhe, ystävät ja joukkuekaverit rukoilivat, Emmittin tila vain huononi.
Ei ollut kyse kauden menettämisestä, vaan elämän.
Näin painajaisia, oli kysymyksiä, kyseenalaistin Jumalan: -
"Jumala, Jos viet hänet, sinun pitää valmistaa minut siihen, -
koska hänen tarinansa ei pitäisi päättyä näin."
Makasin yksin ja annoin paholaisen kuiskata korvaani.
Annoin mieleni ajelehtia ja aloin ajatella, että jos kuolen, kuolen.
Lokakuun lopulla, 6 viikkoa sairaalassa oltuaan -
hän sai myrkytyksen ja vietiin leikkaukseen.
Kun kuulin, että hänen sydän oli pysähtynyt, -
kylmänväreet kulkivat koko kehoni läpi.
Kävin läpi monia tunteita. En voi edes kuvailla niitä.
Kaikki oli liikaa. - Silloin he löysivät ongelman; -
tulehdus, joka söi suolistoa. Emmitt oli 6 tuntia leikkauksessa.
He poistivat n. 2,4 m suolta ja laittoivat avannepussin.
Silti ei tietty oliko se tarpeeksi.
Ei ollut varmuutta. Ei mitään lupauksia.
Kaikki vain rukoilivat, että kaikki menisi hyvin.
Seuraavana päivänä Emmitt oli heikko, mutta vakaa -
ja vietiin teho-osastolle. Emmitt oli varma, että koripalloura oli ohi.
Emmittin tila parani. Lääkärit ja valmentaja laativat ohjelman, -
jolla hän saisi takaisin voimansa ja yli 22 kg.
Kun hän pääsi pois sängystä, -
pystyi syömään ja kävelemään, koin, että rukouksiin oli vastattu.
Elämään tuli toinenkin muutos.
Löysin uuden suhteen Jumalaan, kun olin sairaalassa.
Jumala on kaikessa ykkönen.
Oltuaan 64 päivää sairaalassa Emmitt pääsi kotiin.
Tammikuussa hän pääsi kouluun ja keväällä avanne poistettiin.
Sinä syksynä: "Olen takaisin". Hän oli takaisin pelaamassa.
Kun astuin kentälle, kaikki alkoivat taputtaa.
He halusivat onnitella menestyksestäni, että voitin sairauteni.
Se oli upea tunne. Se oli mahtavaa.
Olin innoissani hänen puolestaan, koska Jumala antoi takaisin pelin.
Emmitt jatkoi koulua ja pelasi vielä toisen kauden, -
kunnes se peruttiin Covid-19 takia.
Valmistuttuaan hän yhä unelmoi ammattiurasta, -
mutta koripallo ei ole ykkösasia. - Annan Jumalalle kunnian kaikessa.
Mikään ei ole mahdotonta Jumalalle. Poikani on kävelevä ihme.
Jumalalla on tarkoitus minulle ja kuljen siinä.
Olen siunattu ja iloitsen nähdä mitä on tulossa.
Aamen. Joskus et tiedä, mitä elämässäsi tapahtuu.
Mutta Jumala tietää aina. Voit luottaa, että Hän parantaa kaiken.
Tauon jälkeen nainen, joka tahtoi kostaa hyväksikäyttäjilleen.
Aloin toivoa heidän kuolemaansa.
Ajattelin, että he ansaitsevat kuolla.
Katselkaa kukkia, kuinka ne kasvavat: eivät ne työtä tee eivätkä kehrää.
Kuitenkin minä sanon teille: -
ei Salomo kaikessa loistossansa ollut niin vaatetettu kuin yksi niistä.
Älkää siis tekään etsikö, mitä söisitte ja mitä joisitte, -
älkääkä korkeita tavoitelko. Vaan etsikää Jumalan valtakuntaa, -
niin myös nämä teille annetaan sen ohessa." Luukas 12:27, 29, 31
Tervetuloa takaisin. Pikkutyttönä, seuraavan tarinan naista, -
perheenjäsenet käyttivät seksuaalisesti hyväkseen.
Aikuisena hän ei päässyt traumoistaan, -
ennen kuin tuli käännekohtaan.
Lattialla oli jätevettä. Vessa ei toiminut. Ei ollut juoksevaa vettä.
Ei ollut sänkyjä, jääkaappia tai uunia.
Kim ja hänen 12 sisarustaan kärsivät vuosia heitteillejätöstä.
Heille oli normaalia etsiä ruokaa jätteiden joukosta.
Piti vain puhdistaa ruoka muurahaisista, ötököistä ja liasta.
Olimme aina nälkäisiä.
Vielä tuhoavampaa oli seksuaalinen hyväksikäyttö, -
joka alkoi Kimin ollessa 3-vuotias.
Perheen jäsen vaihtoi hänet huumeisiin tai ruokaan.
Kun katsoin peiliin, en nähnyt mitään.
En tiennyt omistavani omaa ruumistani.
Kuvittelin itseni muualle. Yksi paikka oli voikukkaketo.
Fyysisesti en tuntenut tai kuullut mitään siinä hetkessä.
Aloin viillellä intiimialueitani.
Ajattelin, että he säikähtäisivät verta nähdessään. Olin väärässä.
Kun Kim oli 10-vuotias sosiaalitoimisto huomasi heitteillejätön.
Lapset vietiin eri sijaiskoteihin.
Kun minut vietiin sijaiskotiin, se oli elämäni vaikein päivä.
En osannut käsitellä hyväksi- käyttöä tai eroa sisaruksista.
Seuraavan kuuden vuoden aikana Kimiä siirrettiin eri koteihin, -
joissa hän koki seksuaalista ja muuta fyysistä väkivaltaa.
14-vuotiaana hän muutti asumaan kristityn mummin, Margien luo, -
joka vei hänet kirkkoon.
Ensimmäiseksi hän sanoi, että rakastaa minua.
En ollut kuullut sitä ennen. Hän opetti, että olen arvokas.
Ja että Jumalalla oli minun varalleni jotain suurta.
Hän sanoi aina: "Sinusta tulee jotain."
Kim torjui vielä Jumalan, jota mummi seurasi.
Olin haavoittunut ja halusin kostaa.
Kerran hän käveli kirkon ohi, josta kuului laulua.
Se kosketti Kimin sydäntä.
Hän lauloi ankkurista...
... ja että se ankkuri on vahva kallio. Minä tarvitsin ankkurin.
Jos Jeesus on vastaus, minun piti tuntea hänet.
Kim alkoi rukoilla Jumalaa: -
"Et varmaan tunne minua. Jos tuntisit, -
et olisi antanut niiden hirveiden asioiden tapahtua minulle.
Toivon, että haluat tuntea minut, koska haluan tuntea sinut."
Aloin pyytää häntä näyttämään, miten Jeesus löydetään.
16-vuotiaana Kim pääsi omilleen.
Nyt aikuisena hän alkoi huolehtia sisaruksistaan.
Mutta hän ei päässyt hyväksikäytön muistoista.
Aloin toivoa heille kuolemaa.
Ajattelin heidän ansaitsevan kuolla.
17-vuotiaana Kim tapasi kristityn miehen, Allenin.
He alkoivat seurustella. Allen vei häntä kirkkoon ja -
silloin Kim löysi Jeesuksen.
Hyväksikäyttö oli tapahtunut, mutta tein syntiä, valehtelin, -
minussa oli vihaa, kannoin kaunaa, ja tarvitsin Vapahtajaa.
Kim antoi elämänsä Kristukselle ja hänet kastettiin.
Kun hänen Jumalasuhteensa kasvoi, hän ymmärsi, että piti antaa anteeksi.
Kukaan hyväksikäyttäjistäni ei ole pyytänyt anteeksi. Eikä tarvitse.
Annoin anteeksi, koska Jumala antoi anteeksi.
19-vuotiaana Kim meni naimisiin Allenin kanssa.
Hän suoritti sosiaalityöntekijän ja yrityshallinnon tutkinnot.
Hän halusi antaa lapsille turvallisen ympäristön, -
joten he ottivat kasvattilapsia. Heillä on myös kolme omaa lasta.
Kun näen lasteni saavan sellaista rakkautta, jota en itse saanut, -
iloitsen siitä ja samalla eheydyn.
Kim on myös palkittu kirjoittaja ja elokuvatuottaja.
Parhaiten tunnettu filmi kunnioittaa hänen mumminsa muistoa.
"Isoäidin talon" pääosassa on Loretta Devine.
Olet vahvempi kuin tiedätkään.
Tämä tulee päättymään, kulta.
Jotta voit todella parantua hyväksikäytön jäljiltä, -
sinulla on oltava Vapahtaja. Sinulla on oltava Pelastaja.
Sinun on päästävä tukevalle kalliolle.
Jumala ei petä sinua.
Kaiken tarkoitus oli, että pääsin pois siitä kaikesta -
antaen Jumalalle kunnian -
ja tietäen, että mitä elämässä tapahtuukaan, -
Jumala voi auttaa sen läpi.
Kimin oli vaikea pitää tunteitaan kurissa. Hän tarvitsi ankkurin, -
joka piti hänen sielunsa ja mielensä paikoillaan.
Onko jokin saanut sinun elämäsi pois raiteiltaan?
Tarvitsetko ankkuria? Jeesus on se ankkuri.
Matteus 8. kertoo siitä, kun Jeesus ylitti järven ja tuli raju myrsky.
Aallot löivät laidan yli.
Opetuslapset pelkäsivät, että he hukkuisivat, mutta Jeesus nukkui.
He kutsuivat Jeesusta nuhtelemaan myrskyä.
Jeesus sanoi: "Vaikene, ole hiljaa!" Ja myrsky laantui.
Tarvitsetko Jeesusta vaientamaan elämäsi myrskyt ja antamaan rauhan?
Haluatko tuntea Hänet paremmin, kuten Kim?
Nämä asiat voivat tapahtua. Rukoile kanssani. Rukoillaan yhdessä.
Herra, Jeesus.
Tulen luoksesi.
Toivon ja uskon, että sanasi ovat totta elämässäni.
Jeesus, tunnustan että olen syntinen.
Tunnustan, että tarvitsen sinua. Pyydän, että tulet elämääni.
Tule tänään.
Anna minulle uusi alku.
Pyyhi pois kauheat muistot, -
jotka menneisyydestä tulevat uniini.
Pelot, jotka ympäröivät, kun kuljen kadulla.
Epäilys, joka minulla on töissä.
Jeesus, tarvitsen apuasi. Auta minua tänään.
Aamen.
Jos tarvitset puhe- tai rukouskaveria, meillä on terapeutteja tarjolla.
Tauon aikana näet, kuinka voit ottaa yhteyttä. Pysy vielä kanssamme.
Minä olen tullut valkeudeksi maailmaan, -
ettei yksikään, joka minuun uskoo, jäisi pimeyteen.
Ja jos joku kuulee minun sanani eikä niitä noudata, -
niin häntä en minä tuomitse; sillä en minä ole tullut -
maailmaa tuomitsemaan, vaan pelastamaan maailman."
Soita näihin numeroihin tai vieraile nettisivullamme.
Tervetuloa takaisin. Olemme ohjelman lopulla, -
mutta voit katsoa ohjelmiamme nettisivuillamme.
Seuraa meitä somessa, saadaksesi päivittäisen annoksen rohkaisua -
ja nähdäksesi mitä uutta on tarjolla.
Lopuksi kutsun sinut keskiviikkoisin Facebookiin ylistysjuhlaan.
Ylistystä, rukousta ja vieraita.
Parasta, että voin olla teihin yksitellen yhteydessä.
Merkkaa kalenteriisi. Käännekohta toivottaa Jumalan siunausta!
BIMITAN: "HALLELUJA"
Hei, pidän sinusta kiinni lopun elämääni.
Koska tiedän, että se toimii kohdallani.
Hei, taivun tahtoosi lopun elämääni.
Jeesus, vain rakkautesi riittää.
On vain ajan kysymys, -
milloin Hänen rakkautensa valloittaa sinut.
On vain ajan kysymys, milloin tanssin ilosta.
Halle, halle, halleluja...
Tanssin ilosta.
Suomennos: Kirsi Rantala