PÖÖRDEPUNKT
Tere ja häid jõule!
Nagu näete, pole ma täna üksi, sest Simi ja Erica on samuti minuga.
Tere tulemast! - Jäid jõule!
Ja ongi juba jõulud!
Uskumatu, kui kiirelt jõulud alati kätte jõuavad.
Kui 15-aastane olin, siis nad küll nii ruttu ei tulnud,
aga täna, olles 25-aastane...
See on seetõttu, et praegu püüad juba aega peatada.
Seetõttu lähebki kõik palju kiiremini.
Kas sa Simi tunned ka nii?
Kui raadiost esimest jõululaulu kuulen, siis ka tean, et nüüd on jõulud.
Samas meeldivad mulle jõulude juures kõik need lood asjadest,
mis on aasta jooksul toimunud.
Erinevad tunnistused.
Asjad, mis tekitavad tunde: "Wau! Teeks seda uuesti!"
Tagasi vaatamise aeg. - Kohe kindlasti.
Järgmise loo mees oli tipptasemel staarkorvpallur,
kui taandarenev diskihaigus ta halvatuks muutis.
Sellega aga polnud see lugu veel lõppenud.
Vaata!
Nii nagu paljudel Indianas kasvanud noortel poistel,
oli ka Joel Haleril vaid üks unistus ja eesmärk.
Panustasin palju aega ja energiat,
et olla selline korvpallur nagu ma olin.
See oli mulle ühtpidi kui jumalaks.
Keskkooli ajaks oli see eesmärk saavutatud
ning ta nautis nii treenerite kui fännide imetlust.
Seda kõike vaatamata oma diskihaigusele seljas.
Neelasin valuvaigisteid
ja käisin mitmeid kordi kiropraktiku juures.
Sellest oli mingil määral abi,
kuid pöördudes tagasi endise eluviisi juurde,
kus on pidev tamp peal,
läks olukord üha hullemaks.
Joel palgati mängima ühte kolledžisse Michiganis,
kuniks ta kuulis korraga keset üht trenni
miskit raksatamas oma seljas.
Tundsin varvastes teatud tuimust ja surinat,
mida polnud kunagi varem tundnud.
Sõit EMO'sse tõi kaasa tavapärase läbivaatuse ja valuvaigistid
Kui aga Joel öösel k 3 ühikas üles ärkas,
olid valuvaigistid kaotanud oma mõju ja ta oli allapoole vööd halvatud.
Joel helistas ja ütles: "Isa ma ei tunne oma jalgu
ega saa ka liigutada neid.
Ma ei tea, mida teha."
Palusin Joeli eest, paludes Jumalalt tarkust,
küsides samas: "Jumal, mis toimub?"
Kui isa Eric Joeli ühikasse jõudis,
polnud ta valmis selleks, mida nägi.
Ta 4-5 sõpra olid seal ta ümber, olles pannud ta ratastooli.
Kui nad ta siis mu autoni sõidutasid, et teda autosse aidata, siis see...
Nad tõstsid ta autosse ja ta jalad lihtsalt tilbendasid all.
See oli kui noahoop südamesse,
sest ma mõistsin: "Appikene, ta ei suudagi..."
Läksin täiega endast välja nähes ta jalgu sellisena.
Joel läbis 11. päeva jooksul Minneapolise St Vincenti haiglas
erinevaid teste ja proove,
kuid arstid ei leidnud ühtki põhjust halvatuse tekkeks.
Joel läks koju aheldatuna ratastooli.
Mu peas oli mustmiljon küsimust, kuna mu olukorrale puudus diagnoos.
Ma ei teadnud, mis edasi saab?
Näitasin koheselt Jumalale sõrmega,
öeldes, et see on Tema süü ja Tema lasi sel kõigel sündida.
Mu elu ju ei pidanud minema nii,
mistõttu miks Ta küll rikkus ära nii mu elu kui tulevikuplaanid?
Samal ajal palvetas koguduse rahvas Joeli tervenemise pärast.
Ema Karen mäletab seda väga hästi.
Kogudus seisis me kõrval, meid julgustades ja me eest paludes
ning lihtsalt olles olemas me jaoks.
Kuniks Joel andis ühel päeval kõik oma hirmud üle Jumalale.
Tundsin end väärtusetuna.
Tundsin, et ma pole midagi väärt.
Tundsin end ühtaegu tühja kui täidetuna.
Tühjendasin end igasugu saastast, mis oli mu elus,
andes need asjad Jumalale üle.
Ühtlasi aga avastasin tõe,
et kõik, mida ma eales otsin, peitub Jeesuse isikus.
Kogesin, kuidas suur koorem langes mu õlgadelt.
Joel hakkas ka lugema Piiblit, palvetama ja uskuma tervenemisse.
Kord ühel pühapäeval jagas Joeli kogudusekaaslane Braxton
kes oli palvetanud Joeli paranemise eest,
midagi, mida Jumal oli talle öelnud.
Palusin: "Jumal, ma loodan, et Joel saab oma jalad tagasi
ja temaga ei juhtu midagi halba",
mispeale kuulsin häält ütlemas:
"Ta hakkab neljapäeval käima."
See oli selline õrn hääl.
Jumal tuletas mulle koheselt ühte mu unenägu meelde.
Jooksin läbi oma keskaaegse spordihoone koridori
ja läbi paberist jooksulindi, kus oli kirjas J-23.
Joel vaatas kalendrisse,
kus 23. jaanuar oli vaid nelja päeva kaugusel.
Tegu oli neljapäevaga.
See tekitas minus kõhedust.
Neljapäeva varahommikul k 3.00 tundis Joel oma varvastes surinat.
Mulle jõudis kohale, et nüüd läheb lahti!
See surin liikus mööda mu jalgu ülespoole
ja oli väga valus.
Selle puusadeni jõudmine võttis 1,5. tundi
ja korraga oli kogu valu läinud.
Näpistasin end ja liigutasin varbaid, mõeldes: "See toimubki päriselt!"
Mäletan, kuidas heitsin oma jalad üle voodi serva,
istudes seal oma 20. minutit
ja seedides ikka veel kõike,
mis oli viimaste kuude jooksul sündinud
ja mida arstid olid öelnud.
Istusin ja mõtlesin: "Vahet pole, mida arstid on öelnud."
Arstid olid öelnud, et ta ei hakka enam kunagi käima.
Tõusin püsti ja kõndisin
otsekui midagi poleks halvasti olnudki.
Võime normaalselt kõndida on ime.
See oli üks meeletu rõõmupäev.
"Armas aeg! Kas see tõesti sündiski?"
Olin hämmingus.
Mängides täna oma sõpradega korvpalli,
on Joel palju enam teadlikum Jumala armastusest
ja tervendavast väest.
Tõsiasi, et saan taaskord nautida korvpalli mängimist -
see on and, mille Jumal mulle andis, et tuua au Tema nimele.
See avas mu südame veelgi enam Jumalale ja kõigele üleloomulikule.
Sellele, et Jumal tahab teha imesid ja tervendada.
Kasvanud on nii armastus Jumala vastu
kui lähedus Temaga.
Ühtlasi ka usk, et Ta võib teha suuremaid ja paremaid asju.
Jeesus andis mulle mu identiteedi.
Ta uuendas mu meeli, andes mulle oma meele
ja Ta lõi mind täiesti uueks.
See oli see, mida Ta tegi.
Ta taastas täielikult mu elu.
Iga päev on jõulud.
Tänu Jeesuse maa peale tulekule on meil ligipääs tervenemisele -
olgu see siis füüsilisele või emotsionaalsele.
Kas pole nii? - On.
Joeli lugu on nii võimas.
Lugesin eile õhtul Piiblist Johannese 5. peatükki,
kus on lugu halvatust mehest Betsata tiigi ääres.
Ta oli olnud jalutu 38. aastat
ja lebanud kogu selle aja seal tiigi ääres,
lootes pääseda sinna tiiki, et saada terveks.
Aga keegi jõudis alati temast ette.
Kuniks Jeesus nägi teda ja ütles:
Tõuse üles, võta oma kanderaam ja kõnni!”
Minu jaoks aga on kõnekas see,
et kus iganes sa ka oled - Jeesus näeb sind,
öeldes: "Sa võid tõusta ja kõndida."
Sest, mida iganes see mees sai, võib saada ka osaks sulle.
Just.
Inimesed on nii elevil, kui näevad Joeli sarnast lugu,
mõeldes: "Wau, Jeesus elab ja tervendab ning päästab endiselt!"
Võin öelda, et nii on.
"Ma olin pime, aga nüüd..."
Jeesus tervendas pimedaid, tehes seda ka täna.
Inimesed arvavad tihti, et see kõik toimub kuskil X-kohas.
Aafrikas või kusagil.
Samas kui see sünnib siin samas,
sest Jumal on endiselt liikvel, puudutades elusid.
Kas sa paluks palun inimeste eest, kelle usk vajab üles tõstmist?
Kui vaatad meid täna
ja mõtled, kas Jeesus ikka näeb sind või kas Ta sust' üldse hoolib?
Võib-olla oled olnud haige 28. või 38. aastat.
Võib-olla sa ei suuda kõndida.
Tahan, et teaksid, et Jeesus on ehe ja Tema vägi on ehe.
Ta näeb sind ja hoolib sinust, nii et sa pole üksi.
Isa, ma palun, et tervendaksid me vaatajaid täna,
et nad teaks, et Jeesusel on vägi päästa, vabastada ja tervendada.
Võtku nad vastu oma tervenemine just praegu, Jeesuse nimel, aamen.
Aamen.
Erica, nüüd aga sõna sulle.
Tänan teid!
Jesaja 9:5 on öeldud: "Sest meile sünnib laps,
meile antakse poeg, kelle õlgadel on valitsus
ja kellele pannakse nimeks Imeline Nõuandja, Vägev Jumal,
Igavene Isa, Rahuvürst."
Tuletagu see kirjakoht meile jõulude ajal meelde,
et Jeesus pole ainuüksi me Päästja,
aga ka Nõuandja, kellega oma muresid jagada.
Ta on vägev Jumal, kes võitleb su eest
ja Isa, kes toob rahu igasse su olukorda.
Aamen.
Tahaks selle peale kohe laulda,
aga ma ei hakka teid oma häälega kiusama.
Meil on selleks teised inimesed, kes esitab teile jõulu klassikat,
lauldes üht mu lemmikut - "Rõõm üle maa".
"RÕÕM ÜLE MAA"
Rõõm üle maa, me Issand siin
Kõik vastu minge Tal
Nüüd lõppenud kõik vaev ja piin, nüüd lõppenud kõik vaev ja piin
Sest kõla meie laul, sest kõla meie laul
Sest kõla, kõla meie laul
Rõõm üle maa, Ta Kuningas!
Sest laulge Talle nüüd
Ja üle maa on kõlamas, ja üle maa on kõlamas
Me vägev rõõmuhüüd, me vägev rõõmuhüüd
Me vägev, vägev, rõõmuhüüd!
Rõõm üle maa
Rõõm
Rõõm üle maa
Su "Pöördepunkti" kogemus ei pea lõppema saate lõppemisega.
Leia meid oma lemmik sotsiaalmeedia kanali kaudu.
"Tõesti, tõesti, ma ütlen teile, kui nisuiva ei lange maasse
ega sure,
siis see jääb üksi,
aga kui see sureb, siis see kannab palju vilja.
Kes oma elu armastab, see kaotab selle,
ja kes oma elu vihkab selles maailmas,
see hoiab selle igaveseks eluks." Johannese 12:24-25
Tere tulemast tagasi!
Olen intervjueerinud riigipäid, diplomaate, superstaare jne. jne.,
kuid mul pole iialgi varem olnud nii häid intervjueeritavaid,
kui Simi - Eeva tütar nr. 1 ja Erica - Eeva tütar nr. 2.
Tere tulemast!
Kutsun teid Eeva tütardeks,
sest seda te ju oletegi.
Olete ju?
Jaa, aga sinu suust öelduna kõlab see negatiivsena.
- Mis mõttes?
Sinu jaoks võib see kõlada nii,
aga ma olen täiega jõulu meelsusest kantud.
Et siis, sinu meelest on see kui viisakusväljend?
Pean sellele mõtlema veidi.
Kuid rääkides jõuludest, siis...
Pean tõdema, et minu mälestused jõuludest
pole kõige positiivsemad,
kuna mu ema korraldas alati jõulupidusid
võõrastele lastele - lastele tänavalt
ja ma mõtlesin: "Kes küll kõik need lapsed me kodus on?
Minge ära!"
Mis on sinu kõige varasemad mälestused jõuludest?
Meile räägiti lastena alati jõuluvanast, kuid ma olin väga kahtlustav,
sest ma ei näinud teda kunagi korstna kaudu alla tulemas
või kingitusi toomas.
Sa päriselt ootasidki, et jõuluvana tuleks korstna kaudu?
Jaa, olin kaua üleval ja ootasin.
Saime kingiks videomänge.
Tegelikult aga oli mu isa suur videomängude mängija,
mistõttu ta pakkis oma mängud meile kui kingitusteks.
Nii saime ikka üsna ruttu aru, et hoopis isa oli me jõuluvana
ja see sobis mulle igati.
Ma isegi uskusin hetkeks jõuluvana,
kuid Nigeerias, kus üles kasvasin, kutsutakse teda Jõuluisaks.
Mustanahalise näo ja valge habemega oli ta ikka päris kummaline.
Mida sa selle all mõtled, kui ütlesid, et uskusid hetkeks jõuluvana?
Seda hetkeni, kuni mõistsin, et see pole päris.
See valge habe ja kõik...
Kui vana sa siis olid? - Äkki kuuene või midagi.
Seda siis ikka üsna varakult.
Sest ma ütlesin oma lastele:
"Mul on väga kahju, aga mingtit jõuluisa pole olemas.
Ainus jõuluisa meie majas olen mina."
Kuna meid võivad hetkel ka mõned lapsed vaadata,
siis...jõuluvana võib siiski olemas olla.
Kui ma juba vanem olin, hindasin väga seda, mida mu ema tegi
jagades välja ka teistele.
Kas teiegi jõuludes on kohta millegi sellise jaoks?
Sest telemaailmas on see teie jaoks üsnagi kiire aeg nagunii.
Kuid, käite te kunagi näiteks supiköögis abiks
või vabatahtlikuks kuskil mujal?
Viimased paar aastat enam mitte,
kuid olen varasemalt liitunud "Operatsioon õnnistus"ga,
kus jagasime mänguasju jne.
Ka on me koguduses kombeks -
mitte küll vaid jõulude ajal, aga talveajal tervikuna
koguda koos teiste kogudustega külma ajal kõik kodutud kokku
ja pakkuda neile varjualust,
nii et olen ka selles osalenud.
Viimase aasta jooksul pole ma küll midagi teinud,
kuid jõulud on tõesti selline aeg, kus mõtled,
et peaks lisaks saamisele ka midagi välja andma.
Ma tahaks seda oma lastega teha, et nad teaks, et...
See oleks võrratu!
Lapsed on nii elevil, kui seda koos teha
ja neil on lausa kui loomulik soov anda.
Nad on nii elevil kingituste jagamisest inimestele, keda nad isegi ei tunne.
Me peaks julgustama sellise käitumise jätkumist.
Julgustama andma, sest see hoiab elu käigus.
Usun, et parim kink, mida Jeesuse nimel teha saame,
on esiteks muidugi evangeeliumi jagamine,
kuid teisena ka Tema käteks ja jalgadeks olemine.
Ühtlasi on see hea aeg
seista kui vastu kogu reklaamindusele,
mis jõulude ajal aset leiab
ja kus rõhk on sellel: "Mida sa mulle kingid?
Ega ometi jälle sokipaari!"
Muide Simi, mida sa mulle sel aastal kingid?
Ma õnnistan sind palvetega ja...
Sa peaks nagunii mu eest koguaeg palvetama!
Sa oled ju kristlane ja me oleme üks meeskond!
Just nii.
Mulle ei meeldi see ostupinge: "Pean ostma seda ja ostma toda."
Tahan lihtsalt olla perega koos.
Kuidas iganes see siis ka on,
aga olla koos perega, süüa head toitu jne.
Nagu näete, nihverdas Simi praegu väga osavalt kõrvale küsimusest,
mida ta mulle jõuluks kingib?
No ise nimetasid mind Eeva tütreks, nii et...nii ta teebki.
Kuna meil on hästi suur pere,
siis kinkide tegemine kõigile kasvas üle pea.
Nii teemegi kingitusi vaid lastele.
Kuid nüüd, kui mu õetütred on juba suuremad,
annan neile pisut sularaha.
Ma ei lähe kinkide pärast segi.
Teen kingi vaid emale ja õetütred saavad sularaha.
Ongi kõik.
Sellega mu kinkide tegemine piirdub.
Mul on muide üks probleem -
ma ei suuda enam süüa nii palju kui varem.
Sest varasemalt oli nii, et käisin mitmed sugulased läbi,
kus sõin kõigi juures täiega.
Lõpetades lõpuks parima sõbra kodus.
Kuid täna söön ühes kohas taldrikutäie riisi ära
ja juba on tunne, et lähen lõhki.
Need pole enam mingid jõulud!
Sa hakkad vanaks jääma.
Kuid su kodus, Simi, käib ikka tõsine kokkamine,
kus pakutakse rahvuslikku toitu.
Riisi, kana, kitseliha...
Meil on muide üks taim või leht, mida me kutsume jõulu dotoks.
See leht tuleb ära hakkida.
Seda tuleb õigesti valmistada,
lisades sinna liha, sibulaid ja paprikat.
See on meie traditsioon.
Kuid olles rääkinud nii toidust kui kinkidest,
siis jõulude tõeline tähendus peitub ju ikka Kristuses, kas pole?
Mil moel te nende jõulude ajal Kristust väljendate?
Tänulikkuses.
Ütlesin seda ka me eelmises jõulusaates.
Nii mu ema kui ma ise oleme vähist läbi käinud.
Mu nõbud samuti.
Seetõttu olen nii tänulik Jumala armu eest,
et oleme endiselt siin ja meil kõigil läheb hästi.
Nii et, meie jaoks tähendab see
mõelda taas Tema armu ja halastuse peale.
Ja Simi, kuidas on sinuga lood?
Sama lugu.
Kuna mu poeg Immaanuel sündis 20.12 - vahetult enne jõule,
siis kõik see, millest temaga läbi läksime,
teda peaaegu kaotades,
mõtlesin alati salmile: "Immaanuel - Jumal on meiega."
Nii et, me poeg oli alati kui kink, mis kinkis end meile ikka ja jälle.
Ilma temata poleks meiegi siin.
Nii on. Immaanuel - Jumal meiega.
Tõeline jõulude tähendus.
Suur tänu teile!
Jääge meiega, sest me jätkame peale pausi.
Sa oled väga valvas selles osas, millega oma ihu toidad.
Kuidas aga on lood sellega, millega oma meeli toidad?
Mõtle sellele.
Su "Pöördepunkti" kogemus ei pea lõppema saate lõppemisega.
Leia meid oma lemmik sotsiaalmeedia kanali kaudu.
Tere tulemast tagasi!
Üks mu jõuluaja lemmik piiblisalm on Luuka 2:11, kus on öeldud:
"Teile on täna sündinud Taaveti linnas Päästja, kes on Issand Kristus.
Ja see on teile tunnustäheks:
te leiate lapsukese mähitud ja sõimes magavat.”
Äkitselt olid koos ingliga taevased väed Jumalat kiitmas:
Au olgu Jumalale kõrges ja maa peal rahu,
inimestest hea meel!”
On aeg rõõmustada!
Siin aga jõululaul "Esimesed jõulud".
"ESIMESED JÕULUD"
Kord sündis sääl, et hinglite hääl
Kõlas karjastel’ õitsil seal väljade pääl
Ei kartust, hirmu tundma te pea
Sest rõõmus on sõnum, mis kuulutan ma
Noel, Noel, Noel, Noel
Saanud on kuninga Iisrael
Noel, Noel, Noel, Noel
Saanud on kuninga Iisrael
Tõstsid karjased pea, nägid täht säras seal
Tõi valgust ja rahu kõikjale maal
See valgus suur neil näitas teed
Kus sõime sees puhkamas lapsukene
Noel, Noel, Noel, Noel
Saanud on kuninga Iisrael
Noel, Noel, Noel, Noel
Saanud on kuninga Iisrael
Häid jõule!
Suur tänu teile!
Usute te või mitte,
aga me järjekordne saade on lõpusirgel.
Ei usu.
Te olete nii elevil selle lõppemisest.
Oli see tõesti nii halb?
Ei.
Esiteks ei suuda me veel endiselt uskuda, et jõulud on käes
ja tegu on me järjekordse jõulusaatega.
See on nõudnud rohket tööd ja planeerimist,
nii et, kui see siis lõpuks läbi on, koged tohutut kergendustunnet.
Kuude kaupa ettevalmistust. Nagu jõuludegi puhul.
Sa muudkui valmistud ja valmistud ja siis...
saad lõpuks hingata.
Selle saate tegemine nõuab tõesti suurt hulka inimesi, kas pole?
Nõuab tõesti.
Kuid me oleme nii tänulikud vaatajaile,
et lasete meid endiselt oma kodudesse,
mistõttu tegelikult on see suur au. - On tõesti.
Seega, kõik, mida soovime jõuludeks, on et meid vaadataks ikka
ja oldaks õnnistatud.
No see on väga oluline osa.
Sest kogu me saate eesmärk
on peegeldada Kristuse armastust inimeste vastu
ja seda, et Ta andis oma elu nende eest.
See on kogu asja mõte.
Ongi selleks korraks kõik.
Kuid enne seda veel viimane mõte 1. Johannese 5:11-12, mis ütleb:
"Ja see tunnistus on:
Jumal on andnud meile igavese elu ja see elu on tema Pojas.
Kellel on Poeg, sellel on elu;
kellel ei ole Jumala Poega, sellel pole elu."
Tõeline elu on leitav Jeesuses.
Häid jõule teile meie kõigi poolt!
Tõlge: Anne-Ly Raukas