I detta avsnitt av Vändpunkten.
- När vi hade hämtat föräldrarnas kroppar tänkte jag: -
Gud, vem ska hjälpa dessa barn?
Vem ska sörja för dem, vad ska de äta? De behövde hjälp.
HOPP
SEGER
LIV
VÄNDPUNKTEN
- Hej och välkommen. Vi är glada att du är med.
- Ja det är vi. Dagens hashtag är: #TapperhetIStrid
Tweeta och dela med er av era berättelser. Hör gärna av er.
- Erica, hur har du visat mod i svåra stunder?
- Jag visste inte att jag var modig innan någon sa det till mig -
eller när jag senare såg tillbaka på det som hände.
Man gör vad som krävs helt enkelt. - Det är sant.
Vi ska börja med en person som förstår innebörden av mod.
Simisola Okai har träffat Garmai Sumo som hjälpte till att -
hämta kroppar under ebolautbrottet medan världen var förlamad av rädsla.
Hon ville göra skillnad. Se här.
Din berättelse får mig att tänka på Psalm 23.
"Även om jag vandrar i dödsskuggans dal fruktar jag inget ont."
Du fick vandra i dödsskuggans dal när du fraktade kroppar sargade -
av ebola. Var fann du mod?
Först och främst hos Gud och jag tror att Han gav mig styrka att göra -
det arbetet. Han är mäktig och underbar och ger oss styrka och hopp.
Du gjorde detta som volontär. Många skulle inte göra det om de fick betalt.
Vad var det som fick dig att vilja hjälpa ditt land?
- Jag gillar inte att se nöd och vill inte ha del i den.
Hade jag varit äldre under inbördes- kriget hade jag inte suttit hemma.
Jag hade kämpat och varit en del av freden vi nu åtnjuter i Liberia.
Jag var faktiskt hemma. Det var ingen i mitt land som bad mig göra det.
Jag åkte dit. Jag tog risken. Ingen bad mig eller ringde mig.
Jag lämnade mitt jobb vid Liberias nationella program -
för kontroll av spetälska och TBC, sjukhuset där jag jobbar.
Efter jobbet smög jag iväg. Min mor som visste att jag -
var modig ville inte att jag skulle vara med i begravningsteamet eller något.
Hot tänkte låsa in mig så jag låtsades att jag inte tänkte åka.
Men sen smög jag iväg till socialdepartementet och sa -
vad jag ville göra men de sa att jag inte skulle klara det.
Det var livsfarligt och jag var kvinna.
Jag kunde tycka synd om och kanske röra någon.
Man vet inte om de har rört vid den döda kroppen.
Men jag sa att jag inte skulle få ebola utan jag skulle kämpa.
Saker som fick mig att fortsätta var bön och att lyssna på gospel.
Det arbete du utförde kan ses i den Oscarnominerade dokumentären -
Body Team 12. Hur har dokumentären påverkat ditt liv?
- Jag vet att någon någonstans tror på Gud tack vara den dokumentären -
och det jag gjorde för mitt land och att ifall det sker ett utbrott finns det -
de som inte kommer att sitta hemma. De kommer tro på sig själva och -
på Gud och de kan göra något för att lugna ner situationen i landet.
Särskilt sköterskor och läkare.
På ett sätt har hoppet rest sig ur askan. Du arbetar nu med -
Operation Blessing och du hjälper de som är föräldralösa till följd av ebola.
Vissa av dem träffade du första gången då du bar på deras föräldrars -
kroppar. Nu är du tillbaka och hjälper dem. Vad betyder det för dig?
- Det är en välsignelse både för mig och för dem.
När vi hade hämtat föräldrarnas kroppar tänkte jag: -
Gud, vem ska hjälpa dessa barn?
Vem ska sörja för dem, vad ska de äta?
Hur blir det med skola, kläder och husrum?
De behövde hjälp och Operation Blessing kom när ingen -
inte ens Liberias regering kunde ge dem stöd. Det kan de inte nu heller.
Arbetet Operation Blessing gör är svårt men de -
har axlat allt ansvar för dem.
De som tittar kanske inte är i Liberia men -
går igenom svårigheter eller känner att de vill hjälpa till på något vis.
Du gjorde något för att hjälpa ditt land. Har du några råd?
Jag vill att de som ser och hör min röst tar fram det de har på insidan.
De ska vara starka när det råder kris, de ska se upp till Gud och gå -
med i kampen så att deras land eller samhälle kan beskyddas av Gud -
och av dem. Så att de blir ihågkomna, så att de kan vara stolta över -
sitt land och att sjukdomen inte dödade hela landet.
Hade jag inte tagit upp kampen, vem vet? Min mor, min son, jag själv?
Eller de jag har förlorat, mina bröder och systrar.
Till dem som tittar vill jag att de ska vara modiga -
och lita på Gud och på sig själva att de klarar av det.
Att kunna vara stark i kristider är något vi alla kan lära från Garmai.
Nu kommer Erica med dagens inspirationsminut.
Visste du att Gud ger oss drömmar?
Psalm 37:4 "Ha din glädje i Herren. Då ska han ge dig vad ditt hjärta begär."
Jag trodde att om jag spenderade tid med Honom lite nu och då skulle -
jag få allt jag vill ha men jag insåg att Hans vägar är inte mina vägar.
Det kändes som om allt jag ville hölls tillbaka och vart jag än vände mig -
tog Gud mig åt motsatt håll oftast till prövningar och svårigheter.
Jag sa ofta: Herre, så här ska det väl inte vara?
Idag är jag tacksam för allt jag gått igenom. Jag vill inte göra det igen -
men jag har lärt mig viktiga lärdomar längs vägen.
Jag är starkare, visare och bättre och har en djup bestående kärlek till Gud.
I alla mina vändningar har Gud lagt ner sin vilja i mitt hjärta -
och den ska ske. Ords 3: 5-6 "Förtrösta på Herren -
av hela ditt hjärta, förlita dig inte på ditt förstånd.
Räkna med honom på alla dina vägar, så ska han jämna dina stigar."
Jag kan inte lova lätta vägar, men det kommer vara värt det.
Tack Erica. Efter pausen möter vi en man som försökte -
övervinna cancer genom att rikta en pistol mot sitt huvud.
Härnäst
Sedan var det en laddad pistol som ingen visste att jag ägde.
Jag försökte välja mellan att hålla den i munnen eller mot tinningen.
Vändpunkten är inte slut bara för att programmet är slut.
Följ oss på sociala medier.
Välkommen tillbaka. Mike Jackson fick höra något ingen patient vill höra.
Han hade bara månader kvar att leva.
Han såg ingen annan utväg än att ta sitt liv.
Att vara 44 år gammal och inte kunna göra något själv.
Att inte kunna tvätta sig eller äta själv, det gick inte längre.
Sedan var det en laddad pistol som ingen visste att jag ägde.
Jag försökte välja mellan att hålla den i munnen eller mot tinningen.
Mike Jackson var en frisk 44-åring -
tills en dag då han kände en skarp smärta i vänstra sidan.
Det kändes som att någon knivhögg mig.
Det var en outhärdlig smärta jag aldrig förr upplevt.
Samma dag körde hans fru Leana honom till akuten.
Efter 13 timmar på akuten fick Mike sin diagnos.
- Detta är bukspottkörteln.
De sa att jag hade bukspottkörtelcancer stadium 4.
- Här är tumören.
De sa att jag hade 4 månader kvar att leva.
- Det är dessvärre en av de dödligaste diagnoser någon kan få.
- Jag tog ett djupt andetag och såg på Leana.
Hon satt vid fotändan av sängen och skakade.
Jag kan inte minnas vad jag tänkte för tankarna for hit och dit.
Jag tänkte på min dotter. Jag tänkte på mig själv.
Jag gick in i badrummet och bara skrek. Jag var arg.
Det hände något mirakulöst när jag var i badrummet.
Gud talade till mig och sa att jag skulle leva och inte dö.
- Tre dagar efter diagnosen började behandlingen.
Det var cellgifter i 52 timmar var fjortonde dag.
Kroppen tog stryk. Jag var svag och kunde inte gå.
Jag klarade inget själv.
- Efter flera månader med cellgifter började Mike känna extrem rädsla.
Han lämnade sällan hemmet.
- Allt jag hörde var: Fyra månader, fyra månader.
Jag räknade dagarna.
Man skulle kunna säga att djävulen lekte med mig.
"Gud älskar dig inte. Du kommer att dö om 15 dagar."
Om jag nu ändå skulle dö om 15 dagar så kunde jag ju lika gärna...
- Han körde till en flod med pistolen i handen.
Han började tänka på sin familj.
- Jag bad om förlåtelse av Leana och min dotter.
Jag hade ju sagt att jag skulle kämpa. Min mor uppfostrade inte avhoppare -
men jag orkade inte längre. Cellgifterna tog kål på mig.
- Men något hindrade honom från att fyra av.
Min dotter...
Min dotters ansikte dök upp. Hon pratade med mig.
Jag sa förlåt och att jag inte orkade mer.
Att jag hade lovat att finnas men att jag orkade inte mer.
Hon bad mig att komma hem men jag sa nej.
Hon fortsatte. Hon stannade kvar.
Så länge som hon stod där kunde jag inte fyra av.
Jag lade ner pistolen och tog mig hem.
När jag klev in kom min dotter springande och sa: -
Tack för att du kom hem pappa.
- Efter det var Mike hängiven sin tro på Gud och att övervinna oddsen.
- Den dagen förändrade mig. Jag skulle kämpa.
Han verkade vara mer involverad i sin återhämtning.
Han var en del av behandlingen.
- Han klarade de fyra månaderna och man såg att tumören slutat växa.
Han behövde fortfarande cellgifter. Efter 2 år bad han om ett uppehåll.
Jag behövde en paus för min kropp var så trött.
Jag orkade inte mer så jag bad om en paus.
Pausen tog slut i september 2013.
Jag vet inte vad det är mellan Gud, mig och badrum -
men jag stod i badrummet och rakade mig och gjorde mig redo för cellgifter.
Då talade Gud till mig igen.
Denna gången såg jag mig inte om då jag visste vem det var.
Jag skrockade för mig själv och Han sa: Genom mina sår är du helad.
Cellgifter behövdes inte mer. - Han sa till läkaren att han var helad.
- Läkaren och jag kom överens om att han skulle undersöka min kropp -
och om han hittade någon cancer skulle jag ta cellgifter igen.
De undersökte mig och de hittade ingen cancer.
Det som hände Mike är något utöver det vanliga.
Det är ovanligt att någon med metastatisk bukspottkörtelcancer -
klarar sig så bra som han gör med tanke på att det har gått över 5 år.
- Mike är fortfarande cancerfri och hör till de 2 % -
som har överlevt bukspottkörtelcancer i 4:e stadiet.
- Jag borde inte vara här. Det är vad läkarna säger.
Men jag tjänar en Gud som älskar mig.
Han säger att jag ska vara här.
Gud får alltid sista ordet.
- Läkarrapporten spelade ingen roll då Gud hade en annan plan.
Har du likt Mike fått en förödande diagnos så ge inte upp!
Psalm 139:16 "Dina ögon såg mig när jag bara var ett foster.
Alla mina dagar blev skrivna i din bok -
formade innan någon av dem hade kommit."
Gud har en plan för ditt liv. Den är god och inte ond.
Tror du på det så be med mig och bjud in Jesus på nytt och -
be Honom att lyfta din börda. Låt oss be tillsammans.
Herre Jesus tag plats i mitt liv.
Tag plats i min situation.
Det jag hört och det jag kämpar med är för mycket för mig.
Jag behöver Din hjälp att komma igenom.
Kom in Herre Jesus. Fader jag ber för mina bröder och systrar -
som kämpar med sin hälsa eller något annat.
Jag ber att Du bryter igenom mörkret nu med kraften i Ditt namn Jesus.
Bara Ditt namn säkerställer segern. Amen.
Ifall du bad så hör av dig. I pausen kommer information om hur.
Vi är snart tillbaka med en kvinna vars röst är som direkt ur himlen.
Du är försiktig med vad du matar din kropp med.
Hur är det med vad du matar ditt sinne med?
Tänk över det.
- Välkommen tillbaka. Här har vi en kvinna som är van vid gospelscenen.
Som musiker, låtskrivare och psalmist delar hon scenen med Kirk Franklin -
CeCe Winans med flera. I tider av rasmotsättningar i USA lugnade -
hennes röst landet efter att fem poliser dödats. Välkommen Gaye Arbuckle.
Trevligt att råkas. - Detsamma.
- Jag har sett dig på TV, ledarskaps- konferens med biskop Jakes.
Det är ett nöje och jag vill ha din autograf innan jag går.
- Det var roligt. - Du är känd över hela världen -
för det jag just nämnde om poliserna som dog så tragiskt.
Mitt i alltihop kom du och sjöng.
Var började resan med gospeln och din tjänst?
- Jag började när jag var liten. Min mamma var lovsångsledare.
Jag kommer från en musikalisk familj. Mormor spelade och i första hand -
är jag musiker. - Vilket är ditt huvudinstrument?
- Jag gillar orgeln men jag spelar mer keyboard.
- Okej. - Jag gillar att spela keyboard.
Jag har alltid älskat musik och har lyssnat på alla stilar och sorter.
Uppvuxen i kyrkan hade jag inget val. Jag var tvungen att gå till kyrkan.
- Vi hoppar fram några årtionden och allt det du gjort. Du har jobbat med -
några av de bästa. Tidigare satt din vän Anthony Round där du nu sitter.
Du är med på hans album. - Ja det är jag.
- Du har också egna album. CV:t är långt. Men när poliserna -
dödades i Dallas, var fanns du och hur reagerade du?
- En vän ringde och frågade om jag hade nyheterna på men -
jag var ute just då. Det var när jag kom hem som jag såg det.
Jag sa till mina barn att alla skulle vara hemma.
Det var väldigt lugnt i början men det blev värre senare.
Föreställ dig att du är hemma och ser detta tragiska ske på TV.
Det var överväldigande. - Du ringde efter dina barn och sa åt -
dem att komma hem. Hittade du alla på en gång eller var det lite panik?
- Mina barn vet att svara när jag ringer.
Så jag sa åt dem alla att komma hem och de kom.
Jag frågade ifall de visste vad som hänt och jag tror inte de hade hört.
Visst var det sant men alla kom hem och vi satt och såg på TV -
för att se vad det var som pågick. - Du är ju välkänd i Dallas -
som lovsångsledare men också överallt. Jag kände till dig i London -
från att ha sett dig på TV. - Jag är visst någon.
- Jag vill ha din autograf raring.
Då du fick samtalet om att sjunga vid denna samling...
Det är ju en sorglig stund, hur reagerade du som sångerska?
Du visste ju att världen skulle se på då alla hade sina ögon på Dallas.
- Jo. Min pastor ringde och vår kör och en annan i Dallas -
skulle förenas till en kör med folk av olika raser.
Många tror att man ringde till mig -
men de gjorde man inte. Det var vår kör som skulle göra det -
och jag beslutade mig i sista minuten att leda sången jag ledde.
Jag visste inte att det var så stort. Jag visste att det skulle visas på TV -
men inte att det var på CNN förrän jag såg det på sociala medier.
Man sms:ade mig och jag insåg att det var stort.
Viken ära att kunna hela landet.
Det var det som det handlade om. Familjerna på främre raden grät och -
det finns inte mycket mer man kan göra än att be Gud att använda en -
så att de kan känna frid där vi var. - Du har ju som sagt egna album -
så det ögonblicket som vi upplevde över hela världen kan vi få en hel -
timme av på CD. Jag har läst att du är kräsen när det kommer till texter -
de måste vara bibliska. Är det inte ord för ord från Bibeln är det inte vettigt?
Varför tänker du så? Ibland hör man gospelsånger -
man inte vet vem de talar till men det låter som att det är viktigt för dig -
att veta om det är Jesus eller inte?
- Jag vet att man ibland lär sig Ordet genom musik.
Det är lättare. Ifall man inte läser det men hör det i en sång lär man sig lite -
fortare och kommer ihåg det. Därför vill jag aldrig vara bibliskt inkorrekt.
Jag är rädd att jag kommer att ramla för att jag inte har hanterat det rätt.
Det är viktigt för mig att veta att jag gör det Gud har kallat mig till.
- Tänk dig att du leder lovsången. Det är du som leder och som -
ska hålla igång oss. Vad tänker du i de ögonblicken?
I stora eller små sammanhang, vad säger du till dig själv och till Gud?
- Tro det eller inte men jag blir lite nervös innan jag ska sjunga.
- Efter alla dessa år? - Fortfarande ja.
Då jag har så mycket musik i huvudet kan jag stå längst bak och läsa -
texterna eller sjunga dem i huvudet. Ibland vänder jag mig till -
lovsångsteamet och frågar om orden och sedan kommer jag ihåg dem.
När man lovsjunger eller ser på det vill jag att man ska ha roligt.
Många gånger är det allvarligt men det kan också vara energigivande.
Jag vill att man ska se att det är lovsång och att man ska älska det.
Det är vad jag vill att man ska känna. - En sista fråga.
Har du en favoritsång som inte är en av dina egna?
- "What Shall I Render (Unto God)" Jag älskar hymner.
- Den känner jag inte till men när du sa det plingade det till.
"Hur ska jag återgälda Herren alla hans välgärningar mot mig?
Jag vill höja frälsningens bägare och åkalla Herrens namn."
Hur ska jag återgälda Herren alla hans välgärningar mot mig?
Jag älskar den sången. Gud har allt och allt tillhör Honom.
- Tack för att du kom. - Tack.
- Gaye kommer att sjunga för oss efter pausen.
"Alla som tävlar måste ha disciplin i allt -
de gör det för att vinna en segerkrans som vissnar -
vi för att vinna en som aldrig vissnar." 1 Kor 9:25
Vi har nått programmets slut men här är en sista tanke för dig.
Det är ett citat från E.E. Cummings.
"Det krävs mod för att växa upp och bli den man verkligen är."
Väx, världen väntar. Vi avslutar med Gaye Arbuckle och sången Holy.
Gud välsigne dig.
Med en kärleksfull hand
Fångar Du mitt hjärta
Hur Du är ofattbar och hur Du visar nåd
Allt det där Du gör så väl
Jag är böjd att tillbe Dig
Jag törstar efter Dig, mitt hjärta är överväldigat
Helig, Herre du är helig
Med en kärleksfull hand
Fångar Du mitt hjärta
Hur Du är ofattbar och hur Du visar nåd
Allt det där Du gör så väl
Jag är böjd att tillbe Dig
Jag törstar efter Dig, mitt hjärta är överväldigat
Helig, Herre du är helig
Heligt är Ditt Namn
Helig, Herre du är helig
Vi upphöjer Ditt namn Helig, Herre du är helig
Säg det igen och igen
Helig, Herre du är helig
Helig, helig, helig
VÄNDPUNKTEN
Översättning: Carl Ahl Himlen TV7