Saates tulekul:
Kui koristasin nende vanemate laipu, mõtlesin -
"Jumal, kes neid lapsi aitab, kes kannab nende eest hoolt?
Kus nad söövad ja magavad?"
Nad vajasid abi.
LOOTUS
VÕIT
ELU
PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast vaatama "Pöördepunkti"!
Tänane teemaviide on #CourageUnderFire.
Säutsuge meile oma lugudest.
Erica, kuidas oled sina jäänud rasketel hetkedel vapraks?
Ma teadnud, et olin julge enne kui keegi seda mulle ütles.
Sain sellest aastaid hiljem aru.
Selles hetkes teed, mida vaja. - Tõsi.
Kohtume inimesega, kes teab, mida julgus tähendab.
Simisola Okai intervjueerib Garmei Sumoa'd.
Garmei tegeles laipade kokkukogumisega ebolapuhangu ajal.
Ajal, mil ülejäänud maailm kartis, otsustas ta tegutseda.
Kuuleme.
Teie looga meenub mulle Psalm 23.
"Ka kui ma kõnniksin pimedas orus,
ei karda ma kurja."
Sa kõndisid surmaorus, tassides ebolaohvrite surnukehi.
Kust tuli teil see julgus?
Esiteks, toetusin Jumalale.
Jumal andis mulle jõudu seda tööd teha.
Ta on hämmastav ja imeline ning varustas meid jõu ja lootusega.
Lootsin Temale.
Tegite seda tööd vabatahtlikuna.
Enamik inimesi keelduks, isegi kui neile makstaks.
Mis pani teid oma riiki aitama?
Kui näen vajadust, siis tahan kaasa lüüa ja aidata.
Kui ma oleksin elanud sel ajal, mil meie riigis oli kodusõda,
poleks ma koju jäänud vaid oleksin Libeeria rahu eest võidelnud.
Olin tol hetkel kodune ja keegi ei kutsutud seda tööd tegema.
Keegi meie riigis ei palunud.
Läksin omal algatusel.
Keegi ei küsinud ega helistanud.
Asusin tööle Libeeria rahvuslikus pidalitõbi ja tuberkuloosihaiglas.
Tulin töölt ja mu ema ütles: "Tunnen sind ja tean, et oled julge,
kuid sa ei tohi liituda matmisosakonna ega millegi muuga.
Püsi kodus. Panen su luku taha."
Teesklesin, et ei lähe sinna.
Hiilisin vargsi välja ja läksin tervishoiuministeeriumisse.
Rääkisin neile oma soovist.
Mulle öeldi: "Mitte mingil juhul. Minge koju."
See on eluohtlik ja te olete naine.
Võite kogemata kokku puutuda elava inimesega, kes on nakatunud.
Te ei saa teada, kellega tal on olnud lähikontakt."
Ütlesin: "Ebola ei võta mind. Ma lähen ja võitlen."
Palve ja ülistusmuusika aitasid mul toime tulla.
Teie tööst on dokumentaalfilm,
mis kandideeris Oscarile: "Body Team 12".
Kuidas mõjutas see film te elu?
Olen kindel, et keegi usub Jumalat, kuna vaatas seda dokumentaali
ja nägi tööd, mida tegin oma riigi heaks.
Kui uus epideemia puhkeb, on kusagil keegi,
kes ei jää koju vaid on julge ja usaldab Jumalat.
Nad lähevad ja tegutsevad, et olukord laabuks,
eriti medõed ja arstid.
Lootus on justkui tõusnud tuhast.
Nüüd lööte te kaasa ühingus Operation Blessing.
Aitate ebolas orvuks jäänuid.
Mõnedega olete ka kohtunud.
Kandsid nende vanemate surnukehasid.
Siis kohtusite nendega.
Nüüd olete tagasi, et neid aidata.
Mida see sinu jaoks tähendab?
See on õnnistuseks mulle ja neile.
Mõtlesin vanemate surnukehade kollekteerimise ajal:
"Jumal, kes aitab neid lapsi, kes neid kasvatab,
mida nad söövad, kuidas nad koolis käivad,
kust nad saavad riideid ning kus magavad?"
Nad vajasid abi.
Just sel ajal tuli appi ühing Operation Blessing.
Ajal, mil isegi Libeeria valitsus ei suutnud neid toetada ega aidata.
Operation Blessing tööd on üksikinimesel raske ära teha.
See kannab vastutust kõigi ülesannete osas.
Paljud vaatajad elavad muus riigis kui Libeeria.
Võibolla elatakse midagi rasket üle või on tahe kedagi aidata.
Teie aitasite oma riiki.
Millist nõu te neile annaksite?
Tahan öelda neile, kes praegu vaatavad ja kuulavad,
et võtke kuulda seda häält enda sees.
Olge kriisi ajal tugevad.
Vaadake üles Jumalale ja liituge võitlusega,
et Jumal võiks kaitsta riiki ja ühiskonda koos teiega
ning muutus võiks olla meeldejääv.
Tunneksite uhkust oma riigi üle, et haigus ei tapnud kogu riiki.
Kui ma poleks olnud selles lahingus,
kes teab, mu ema, poega või mind ennast..
Oleksin võinud kaotada venna või õe, sellele haigusele.
Tahan, et vaatajad võiksid olla südikad ka oma elus,
uskudes Jumalasse ja iseendasse ning tehes ära oma osa.
Me kõik saame õppida Garmeselt, kuidas jääda tugevaks keset kriisi.
Erica jagab meile täna midagi inspireerivat.
Tänan, Muyiwa.
Kas teadsite, et Jumal on unistuste andja?
Psalm 37:4 on kirjas,
et kui mu rõõm on Issandas, siis Ta täidab mu südame soovid.
Arvasin, et saan kõik ihaldatu, kui käin koos Jumalaga.
Varsti avastasin, et Tema teed on minust kõrgemad.
Tundsin, et ei saa neid asju, mida tahan.
Jumal juhatas mind vastassuunda.
Sageli tuli ette raskusi ja väljakutseid.
Palju kordi ütlesin: "Jumal, see ei peaks nii olema."
Täna olen tänulik kõigi kogemuste eest.
Ei tahaks seda uuesti läbi teha, kuid õppisin palju.
Olen tugevam, targem ja parem ning armastan Jumalat sügavalt.
Pärast katsumusi pani Jumal mulle südamesse Ta unistused
ja need said tõeks.
Õpetussõnad 3:5-6:
"Looda Issanda peale kogu südamest, mitte oma mõistusele!
Õpi teda tundma kõigil teedel, siis ta teeb need tasaseks!"
See tee ei pruugi olla lihtne, kuid see on seda väärt.
Aitäh, Erica.
Pärast pausi lugu,
kuid vähihaige mees otsis pääseteed, tahtes endalt elu võtta.
Mu 9mm püstol oli laetud, keegi ei teadnud selle olemasolust.
Juurdlesin, kas panna püstolitoru suhu või vastu otsaesist.
Pöördepunkti kogemus ei pea lõppema koos saatega.
Jälgige meid sotsiaalmeedias.
Tere taas.
Mike Jacksoniga sai uudise, mida ei sooviks ükski patsient.
Tal oli jäänud elada vaid paar kuud.
Ta kartis nii väga, et enesetapp tundus ainsa võimalusena.
Kuulame.
Olin 44-aastane ja vajasin kõiges abi:
vetsus käies, süües, vanni minnes, sest ei saanud millegagi ise hakkama.
Mu 9mm püstol oli laetud.
Keegi ei teadnud seda.
Juurdlesin, kas panna püstolitoru suhu või vastu otsaesist.
Mike Jackson oli hea tervisega 44-aastane,
kuniks ta tundis teravat valu vasakul küljel.
Tunne oli selline nagu keegi oleks mind pussitanud.
Polnud kunagi kogenud nii talumatut valu.
Tema naine Leighetta viis ta samal päeval haiglasse.
13 tundi hiljem sai Mike teada oma diagnoosist.
See on pankreas.
Nad ütlesid, et mul oli 4. staadiumi kõhunäärmevähk.
See on mass pankreases.
Arst ütles, et mul on jäänud neli kuud elada.
Kahjuks on see üks surmavamaid diagnoose.
Hingasin sügavalt.
Vaatasin Leighettat.
Ta istus voodi otsas ning nägu värises.
Ma ei tea, millele mõtlesin, kuna pea oli täis segaseid mõtteid.
Mõtlesin meie tütre peale.
Mõtlesin iseenda peale.
Läksin vetsu ja karjusin.
Olin vihane.
Midagi hämmastavat juhtus, kui olin vannitoas.
Jumala ütles mulle: "Sa elad ega sure."
Ravi algas kolme päeva pärast.
Ma sain keemiaravi 51 tundi iga 14 päeva järel.
See mõjus kehale laastavalt.
Olin nõrk ega suutnud kõndida.
Ei saanud enam üksi hakkama.
Pärast paari ravikuuri tabas Mike'i kabuhirm.
Ta lahkus harva kodust.
Mu peas käis ainult: "Neli kuud. Neli kuud."
Lugesin päevi.
Saatan piinas mind mõtetega:
"Jumal ei armasta sind. Sa sured.
Sured 15 päeva pärast."
Ütlesin endale: "Kui suren 15 päeva pärast,
teeme seda kohe."
Mike sõitis kohaliku jõe äärde,
kaasas laetud 9mm relv ja hakkas mõtlema oma pere peale.
Terve tee vabandasin Leighetta ja Vashti ees.
Olin lubanud võidelda.
Mu ema ei kasvatanud mind allaandjaks.
Mul polnud enam jaksu seda keemiaravi taluda.
Miski peatas teda päästikule vajutamast.
Tütar.
Mu silme ette ilmus mu tütre nägu.
Ta rääkis minuga.
Ütlesin: "Anna andeks. Ma ei suuda enam.
Ei jaksa.
Lubasin sulle, et pean vastu.
Ma ei jõua.
Anna andeks."
Ta ütles: "Issi, palun tule koju."
Ütlesin: "Ei."
Ta muudkui ütles: "Tule koju!"
Ta ei lahkunud.
Kui ta seal mu ees seisis, ei suutnud ma päästikule vajutada.
Panin püstoli maha ja läksin koju.
Kui ma ukse avasin, jooksis tütar mulle vastu, öeldes:
"Aitäh, isa, et sa koju tulid."
Pärast seda, Mike pühendus Jumala usaldamisele, et võita.
See päev muutis mind.
"Ma ei anna alla vaid võitlen."
Ta oli raviprotsessiga rohkem kaasas.
Ta pühendus sellele.
Möödus neli kuud.
Kasvaja polnud edasi arenenud.
Keemiaravi tuli jätkata.
Kahe aasta pärast soovis Mike sellest pausi.
Ravi lõpetatakse või lõpetan mina.
Keha oli ära kurnatud.
Ei pidanud enam vastu ning tahtsin puhkust.
Jõudsime raviga lõpusirgele.
Käes oli 2013. aasta september.
Ei tea, mis teema on mul tualettidega.
Olin taas vannitoas ja valmistusin ravikuuriks.
Oli esmaspäeva hommik.
Jumal rääkis minuga uuesti.
Ma ei vaadanud enam ringi, sest teadsin, kes see on.
Naersin endamisi.
Ta ütles: "Läbi minu oled sa tervendatud ega vaja rohkem ravi."
Mike ütles arstile, et on terveks saanud.
Arst ütles: "Teeme kokkuleppe.
Uurin su organismi
ja kui kuskil on kasvaja, siis ravi jätkub.
Olin nõus."
Röntgenpiltidest ei leita kusagilt vähki.
See, mis Mike'iga juhtus, oli täiesti üleloomulik.
Ebatavaline, et metastaatilise kõhunäärmevähi põdejal
võiks minna nii hästi, kui Mike'il.
Eriti pärast viit aastat diagnoosimisest.
Mike on siiani vähist puhas.
Tuleb välja, et üksnes kaks protsenti
tuleb välja 4. staadiumi kõhunäärmevähist.
Ma ei tohiks siin olla.
Seda ütlevad arstid.
Usun Jumalat, kes armastab mind.
Tema tahtel ma olen elus.
Jumalale jääb alati viimane sõna.
Diagnoos ei määranud midagi, sest Jumalal oli teine plaan.
Kui oled nagu Mike ja said halvad uudised, ärge andke alla.
Psalm 139:16: "Su silmad nägid mind juba mu eos
ja su raamatusse kirjutati kõik päevad, mis olid määratud
ehk küll ühtainustki neist ei olnud olemas."
Jumalal on plaan su elus.
See on hea, mitte halb.
Kui usud seda, palvetame ja lase Jeesusel tulla su südamesse.
Anna oma koorem Talle üle ning palveta koos minuga.
Issand Jeesus, tule minu ellu.
Tule minu eluolukordadesse.
Asju, mida olen kuulnud ja kogenud, on liiga raske üksi kanda.
Vajan su tuge, et kannaksid mind neist läbi.
Tule, Issand Jeesus.
Isa, palvetan oma vendade ja õdede eest.
Need võitlused,
olgu nendeks siis tervisemured või midagi muud.
Too nad välja sellest pimedusest, Jeesuse nime väega.
Sest vaid Jeesuse nimi toob võidu.
Aamen.
Kui sa palvetasid koos minuga, anna meile sellest teada.
Pärast pausi kohtume naisega, kellel on justkui inglihääl.
Lähemalt juba pärast pausi.
Valid hoolikalt, mida sööd.
Millega toidad enda mõistust?
Mõtle sellele.
Tere taas!
Me saatekülaline on tuttav gospelmuusika maailmas.
Ta on muusik, laulukirjutaja ja luuletaja.
Ta on laulnud Kirk Franklini, Cece Winansiga ja teistega.
Ta hääl oli lohutuseks Ameerikas, kui viis politseinikku tapeti.
Tere tulemast, Gaye Arbuckle!
Tore kohtuda! - Samad sõnad.
Olen teid näinud teleekraanil.
T. D. Jakesi suurüritusel "Woman, Thou Art Loosed".
Praegu tahaks küll teilt autogrammi. - Taevake. See on küll naljakas.
Sind teatakse selle loo järgi, mida ma juba mainisin,
kui viis politseinikku kaotasid traagilises sündmuses elu.
Kõige selle segaduse keskel te tulite ja laulsite.
Kuidas algas su teekond gospelmuusikas ja koguduses?
Kõik algas juba siis, kui olin väike.
Mu ema oli koguduses juhtlauljana.
Meil on musikaalne pere.
Ema ja vanaema on muusikud.
Ka mina olin algul pillimängija.
Mis instrumenti te mängite? - Mulle meeldib orel,
kuid olen liikunud klahvpillide juurde.
Olen alati armastanud muusikat.
Kuulan väga erinevaid žanreid.
Kasvasin üles kohas, kus kirikus käimine oli üks eluosa.
Räägime teie aastakümnete pikkusest karjäärist.
Olete koostööd teinud oma ala parimatega.
Hiljuti intervjueerisime teie sõpra Anthony Roundi.
Ka sina figureerid ta albumil, kuna olete koos laule salvestanud.
Resümee on pikk.
Kui need Dallase politseinikud tapeti,
kus te olite, kui sellest kuulsite ning milline oli teie reaktsioon?
Sõber helistas ja küsis, kas vaatan uudiseid.
"Ei, olen poes."
Kui koju jõudsin, sain teada, mis oli juhtunud.
Kutsusin kõik lapsed koju.
See oli alanud rahulikult, kuid siis järsku läinud käest ära.
Jälgisin kodus sündmuste kulgu.
See oli kõik väga muserdav.
Helistasite lastele ja palusite neil koju tulla.
Kas saite kõik kohe kätte?
Lapsed teavad, et kui ma helistan, on vaja vastu võtta.
Kõik vastasid kohe.
Ütlesin: "Kõik peavad koju tulema."
Kui nad tulid, küsisin, kas nad olid uudistest kuulnud.
Nad isegi ei teadnud, kas see kõik oli tõsi.
Vaatasime kõik koos telekast, mis oli toimunud.
Olete tuntud kodukohas Dallases kui ka mujal.
Mina nägin teid telekas, kui olin Londonis.
Olen kuulsus.
Ütlesin, et soovin autogrammi.
Kui te saite kutse minna laulma mälestustseremooniale..
See oli traagiline sündmus.
Kuidas te end tundsite lauljana?
Teadsite, et kogu maailm vaatab.
Kõigi tähelepanu oli Dallases toimunul.
Pastor helistas.
Kaks koori oli kutsutud koos esinema, et luua eri rassidest koosseis.
Arvatakse, et see kõne tuli otse mulle, kuid nii see polnud.
Sellesse kaasati meie koor.
Otsustasin olla eeslaulja alles viimasel hetkel.
Ei arvanud, et sellest tuleb niivõrd suur sündmus.
Teadsin, et sellest tehakse teleülekanne,
kuid ei arvanud, et seda näidatakse CNN-is,
kuniks läksin internetti ja mulle oli saadetud sõnumeid.
See oli au olla rahva lohutajaks.
Ohvrite perekonnad nutsid esireas.
Sel hetkel ei saa teha paljut vaid lasta Jumalal end kasutada,
et nad võiksid tunda rahu ka selle eluraskuse keskel.
Sellest hetkest on salvestus.
Lindistasite tunniajase tseremoonia CD plaadile.
Olen lugenud, et te olete sõnade suhtes kindlal arvamusel.
See peab toetuma piiblitekstile.
Peab olema otse Piiblist.
Millest see tingitud on?
Gospelilaulude puhul pole alati teada, kellest see on kirjutatud.
Tundub, et teile on oluline teada, kas laul on Jeesusest või mitte.
Mõned inimesed õpivad kergemini muusika kaudu Piiblit tundma.
Kui nad Piibli lugemise asemel kuulavad muusikat,
kinnistub see neil kiiremini.
Ma ei taha minna vastuollu Piibliga.
Olen selline inimene, kes kardab,
et ühel päeval kukun tänaval, kui ma seda õigesti ei tee.
Minu jaoks on oluline teha, milleks Jumal on mind kutsunud.
Te olete ülistusteenistuse keskmes.
Te juhite seda ja kõik järgivad teid.
Mis toimub sel ajal teie mõtetes ja südames,
olgu see üritus siis suur või väike?
Mida te ütlete endale ja Jumalale?
Uskuge või mitte, olen alati natuke närvis.
Kas siiamaani? - Tõepoolest.
Mu peas on nii palju muusikat, siis kordan sõnu või laulan mõttes.
Mõnikord lööb mu pea tühjaks, palun koorilt abi
ning pöördun publiku poole ja sõnad meenuvad taas.
Soovin, et inimestel oleks lõbus, kui nad ülistavad.
See aeg on sügav, kuid ka jõuduandev.
Tahan, et inimestel tekiks soov tulla uuesti.
"Ma nautisin seda ülistusaega."
Sellepärast ma seda teengi.
Viimane küsimus.
Mis on teie lemmiklaul kellegi teise loomingust?
"What Shall I Render Unto God".
Armastan kirikulaule.
Ma ei tea seda, aga selle pealkirjaga mul meenus:
"Kuidas ma tasun Issandale kõik tema heateod minu vastu?"
See heliseb mu peas.
See läheb nii: "Kuidas ma maksan Issandale kõik tema head teod?"
Imeline laul.
Jumal annab kõik ja kõik kuulub Talle.
Aitäh saatesse tulemast. - Tänan sulle.
Pärast pausi saame kuulda Gayet laulmas.
Ent iga võistleja on kasin kõiges;
nemad küll selleks, et saada närtsivat pärga,
aga meie, et saada närtsimatut. 1. Korintose 9:25.
Tere! Saate lõppu jagan teiega ühe mõtte:
E. E. Cummings on öelnud: -
"Suureks saamine nõuab julgust, et olla see, kes sa päriselt oled."
Seega kasva. Maailm ootab.
Lõpetuseks Gaye Arbuckle "Holy".
Kõik vaatajad, olge õnnistatud!
Gaye Arbuckle "Püha"
Puuduta oma armastusega
Puuduta mu südant
Kui imeline oled Sa
Elan Su imelises armus
Sa lood kõik heaks
Loodan Su peale, ülistades Sind
Sinu järele janunen, mu süda on haaratud
Püha oled Sa
Püha oled, Issand
Püha oled Sa
Püha oled, Issand
Puuduta oma armastusega
Puuduta mu südant
Oled imeline Sa
Elan Su imelises armus
Sa lood kõik heaks
Loodan Su peale, ülistades Sind
Sinu järele janunen, mu süda on haaratud
Püha oled Sa
Püha on Su nimi
Püha oled Sa
Püha oled, Issand
Tõstame Su nime kõrgeks
Püha
Kakskümmend neli vanemat hüüavad ikka ja jälle
Püha
Püha, püha, püha, püha
Puuduta oma armastusega
Tõlge: Maria Mirelle Randväli