Tere tulemast "Pöördepunkti" minu riigist Nigeeriast.
Tulemas: kassahitist film, mis räägib tõsielu loo.
Ja Aity Dennis räägib oma loo laste saamisest
pärast 24-aastast ootamist.
LOOTUS
VÕIT
ELU
PÖÖRDEPUNKT
Tore, et olete meiega!
2014. aastal oli Nigeerias epideemia, mis tekitas ülemaailmset paanikat.
93 päeva jooksul kaotasid elu seitse inimest,
aga samal ajal sündis ka kangelasi.
Film tehti nendest inimestest, kes riskisid eluga, et päästa rahvas.
Nigeeria oli Ebola kriisi lähedalt pealtnägija,
mis levis Lääne-Aafrikas kulutulena.
Nüüd kardetakse, et riik on saamas epideemia uueks kuumaks tsooniks.
Tervishoiutöötajad hoiatavad, et iga rahvus ja isik on ohustatud.
Mis ei lasknud ebolal saada ülemaailmseks katastroofiks,
on tänu osadele vapratele Nigeeria arstidele,
kes riskisid oma eluga oma riigi eest.
Nende kaneglaslikud teod on dokumenteeritud filmis "93 Days".
Selle produtseeris Bolane Austen-Peters.
Kuidas see lugu erineb sellest,
mida CNN, BBC ja muu meedia on põhjalikult kajastanud?
See räägib detailselt, mis tegelikult toimus.
See räägib sellest,
kui hirmunud oli mees, kes selle haiguse sai.
Lugu Patrick Sawyer'ist Libeeriast, kes tuli Nigeeriasse,
kuidas ta esmaklassi haiglasse vastu võeti.
ja sellest, kuidas haigla töötajad
üritasid haiguse kontrolli alla saada.
Pole midagi olulisemat,
kui püüda takistada võimalikku ebola levikut,
Mõistsime, et üle pika aja on tegu rahvusvahelise looga,
mis on positiivne Nigeeria ja nigeerlaste jaoks.
Kui seda lugu ei räägitaks ja midagi sellist korduks,
siis poleks meil võrdluspunkti, mida vaadata.
Teiseks oli ebola ülemaailmne lugu, see mõjutas inimesi kõikjal.
Kujutage stsenaariumit, kui Nigeeria poleks ebolat kontrolli alla saanud.
Nigeerlased on väga reisihimulised, neid ei saa paiksena hoida.
Kujutage ette, kui me poleks suutnud seda kriisi vaigistada.
Sellest oleks tulnud ülemaailmne katastroof.
Näitleja Smoke Idhalama mängis Dr. Ida Igonohiat,
kes nakatus Patrick Sawyerit ravides ka ise ebolasse.
Tean, et elasite näitlejana oma rolli sisse,
aga kuidas te nö lihtinimesena sellele reageerisite,
kui seisite silmitsi selle karmi reaalsusega
ja mõistsite, et see võinuks olla ka teie?
Nagu juba mainisin,
oli haigla piisavalt peen, et aidata meil püsida rollis.
Kui aga Yabasse jõudsime, kus asus isolatsiooniosakond...
Sõitsin iga päev ise võtteplatsile
ja sinna sõites ma lihtsalt nuttes.
Kuidas see te usku Kristusesse mõjutas?
Üritan seda öeldes mitte emotsionaalseks muutuda,
aga minnes otse esinemisproovidest,
mäletan, et palvetasin,
enne viimast prooviesinemist, öeldes:
"Jumal, ma pole kunagi öelnud, et tahan seda.
Seda karjääri jahtides,
olen tõestanud iseendale, et suudan ja tahan seda teha.
Aga seekord ütlen, et seda rolli ma tahan
ja selle saamine ainult süvendaks minu usku."
Mul polnud sel hetel aimugi, kui palju tööd see nõuab.
Tahtsin isiklikult kogeda valus olija füüsilisi vaevusi.
Selleks aga, et kaotada palju kaalu ja olla haige,
sest sümptomid olid kõhulahtisus ja oksendamine,
tuli näha välja selline, et riided püsivad vaevu seljas.
Nii otsustasime Gideoniga, kes on samuti hea näitleja,
et hoidume reaalselt söömisets.
Jagan seda esimest korda, et paastusin terve filmimise aja.
Kristlasena te teate, et Jumalaga rääkides räägib Ta vastu.
Mida te Temalt sel ajal kuulsite ja mida Püha Vaim teile ütles?
Naljakas, aga ma pole vist kogu oma täiskasvanuea
nii palju nutnud, kui sel ajal.
Ma pole kunagi pidanud end nii palju emotsionaalselt väljendama
ja iga stseeni jaoks pidi olema täpselt sama pingeline nagu eelmine.
Palusin lihtsalt Püha Vaimu, et Ta aitaks mul teha, mis vaja.
"Sina andsid mulle selle talendi,
mistõttu las see nüüd tulla esile sama ehedalt nagu see päriselt oli."
Nii et iga kord, kui pidin nutma,
hingasin sügavalt sisse, palvetasin ja nutsin.
Sain sellest inspiratsiooni.
Ma ei kuulanud väga teiste hääli,
vaid ammutasin Jumala Vaimust, et see siis ekraanil ehedalt edasi anda
Mitte liiga jõuliselt ega liigse näitlemisena, vaid ehedalt.
"93 Days" on ilus lugu ühtsusest ja ohverdustest,
mis leidis aset
ühe rahva kõige pimedaimas ja raskeimas olukorras.
Esimest korda tulid nigeerlased, Nigeeria valitsus,
arstid ja kõik nigeerlased kokku, et võidelda ühise vaenlase vastu.
See on selline ühtsus, millest on tihti puudu.
Piibelgi ütleb: "Ükski linn või pere, mis on omavahel riius, ei jää püsima."
Seega peab riigil olema ühtne eesmärk,
mis viib riigi õige sihtkohani.
Tahan täpselt teada,
miks vaid üks teie riigi esindajatest on minu haiglas?
Arvan, et mul on õigus.
Ma tean, et on.
Ta oleks võinud minna lihtsamat teed
ja öelda, et mees tahab minna, seega las ta läheb ja on teiste mure.
Aga seda ei tehtud.
Nad mõistsid, et nad on ise ohus
ja ka majanduslikult polnud see loogiline,
sest haigla oleks tohutult kannatanud.
Nad uskusid, et teevad õiget asja
hüpates samas kui granaadi otsa nagu nad ise ütlesid.
Miski, mis muudab meie vaadet maailmale,
muudab kogu su elu.
Igaveseks.
On hea näha Nigeeria filmi,
mis näitab positiivselt midagi, mis oleks võinud olla väga negatiivne.
Ootan väga selle vaatamist.
Pöördepuntki kogemus ei pea lõppema, kui saade läbi saab.
Jälgi meid oma lemmiksotsiaalmeedia kanalis.
Dennis ja Aity Inyang arvasid,
et pärast 24 aastat ootamist ei saa nad kunagi lapsi.
Aga Aity sai oma elu suurima šoki 48-aastaselt.
Ta muusikat tuntakse üle maailma.
Aity Dennis on laulja, laulukirjutaja ja pastor,
nagu ka ta abikaasa Dr. Dennis Inyang.
Neil oli näiliselt kõik: edukas karjäär muusikas,
üha kasvav kogudus ja muinasjutuline armastus.
Aga miski oli puudu.
Armusin oma naisesse 20-aastaselt.
Palusin teda naiseks 22-aastaselt ja me abiellusime 27-aastaselt.
Abielludes leppisime kokku, et ootame umbes ühe aasta,
et üksteisega kohaneda ja üksteist tundma õppida.
Ja alles siis proovime lapsi saada, ehk üks aasta pärast abiellumist.
Selline oli meie plaan.
Esimene aasta tuli ja läks.
Siis viies, kümnes, viieteistkümnes aasta,
aga last ei kusagil.
Oli aeg, kui mõtlesin: "On see unes või ilmsi?
See ei saa olla päriselt! Mis toimub?"
Kuigi aeg läks, ma ei muretsenud, sest olin veel noor.
Aga hiljem hakkas see mind häirima.
Aity otsis meditsiinilist nõu, lootes, et see aitab.
Mulle tehti mitut ravi, immuunravi ja kunstlikku viljastamist.
Kunstlik viljastamine on emotsionaalselt kurnav,
sest pead pidevalt rohtusid võtma ja süste tegema.
Mul olid suured lootused, sest arstid ütlesid, et kõik on korras.
Nad arvasid, et viljastamine õnnestub.
Mu lootused lapse saamise osas olid laes.
Vaatamata arsti heale arvamusele ja parima ravi saamisele,
ei õnnestunud Aityl rasedaks jääda.
Kuigi seda juhtub kõikjal maailmas,
tunneb vähemalt Aafrikas
iga naine lapsi sooviv naine end ebamugavalt,
kui lapsed ei tule.
See on ebamugav, sest kõik sõbrad saavad lapsi.
Inimesed, kellele jutlustad, saavad lapsi, keda koguaeg õnnistada
See paneb muretsema.
Vahel tulin lapse õnnistamiselt väga kurvana koju.
Kui autoga kirikusse sõites väga vaikne olin,
teadis mu abikaasa, et murepilved on pea kohal
ja püüdis mind lohutada.
Olin alati kurb, kui nägin oma naist teistsugusena tavapärasest.
Mu naine on põnev, optimistlik, sädelev ja elav tüdruk.
Tundsin end väga halvasti.
Võib olla ta isegi ei teadnud, et vahel, kui teda lohutasin,
tundsin ka ise end halvasti.
Vahel arvatakse, et mehed ei tunne seda,
kui kogevad selliseid asju, aga nad tunnevad.
Tulin sellega toime ainult tänu Jumalale.
Palvetades ja Jumala Sõna lugedes.
Otsisin heade inimeste seltsi, kes kuulutavad mu elu üle head.
Aity't aitas nendest südamevalu ja pettumuse aegadest läbi ülistamine.
Mäletan, et laulsin:
"Oma murede Jumalale andmine ajab kuradi marru.
Oma murede Jumalale andmine ajab kuradi marru.
Rõõmusta! Ütlen veelkord, rõõmusta!"
Kui kogu see lugu mind jälle tabas, hakkasin ülistama.
Ülistades tuli Jumala laul, mis tõi palju rahu.
Teadsin, et ülistan Isa, kes vastutab laste siia maailma toomise eest.
Aity ja Dennis jätkasid palvetamist.
Nad said mitmeid prohvetlikke sõnumeid,
et nad saavad lapsed.
Nii tundus ka 2010. aastal, et nende palved saavad vastatud,
kui arst teatas Aity'le, et ta on lapseootel.
Ülistasin Jumalat ja ütlesin: "Sa lõpuks tegid seda."
Kirjutasin tol päeval laulu pealkirjaga: "Kust ma alustan?"
"Kust ma alustan selle loo rääkimist?
Sinu armust ja halastusest.
Kust alustan tunnistamist, et oled see, kelle väidad end olevat?"
Jagasin tema rõõmu, ta oli elevil ja me olime koos õnnelikud.
Muidugi kirjutas ta laulu
ja ütles, et laulab seda me lapse õnnistamisel.
Kahjuks Aity kaotas selle beebi.
Kui rasedus katkes, oli ta täiesti vapustatud.
Vähemalt ühe korra elus öeldi mulle, et olen rase.
Olin laulnud seda laulu igal pool ega teadnud, mida sellega nüüd teha?
Ta pani selle laulu oma plaadile.
Ütlesin: "Jumal oma tegudega on Jumal juba ette ära."
Ta ütles, et laulad seda laulu ja ülistad Jumalat,
tänades Teda juba ette, nii et oled nüüd Jumalal kui lõa otsas,
mistõttu oota ja vaata, mida Ta teeb.
Nii ma siis lihtsalt jätkasin selle laulu laulmist.
Peale pausi räägime Aity ja ta abikaasa imest,
mille sündimisse ei uskunud enam keegi.
Olin võttel ja tegin oma videosid, kui tundsin pearinglust.
Arvasin, et unustasin vitamiine võtta ja olen lihtsalt väsinud.
Arvasin, et olen juba nii vana, et ei jõua enam püstigi seista.
Jeesus vastas...
Igaüks, kes joob seda vett, januneb jälle,
aga kes iganes joob vett, mida mina talle annan,
ei janune enam iialgi,
vaid vesi, mille mina talle annan,
saab tema sees igavesse ellu voolavaks allikaks.” Jh.4:13-14
Enne pausi rääkisime Dennise ja Aity imelisest loost
ja nende ootamisest.
Siin on selle loo teine osa.
Dennis ja Aity Inyang ootasid u 20 aastat lapse saamist.
Vahel tundus, et seda ei juhtugi,
aga nad hoidsid alal oma usu Jumalasse
ja pühendusid üksteisele.
Ma ei abiellunud oma naisega, et last saada.
Ma ei abiellunud temaga ainult selleks,
et ta mulle lapsi kingiks.
Ärge saage valesti aru - mulle väga meeldivad lapsed.
Aga teadsin ka, et kui ma ei saa lapsi, siis ma ei lahuta oma naisest.
Tegime kõik, mis inimlikult ja meditsiiniliselt võimalik.
Jõudsin punkti,
et kui Jumal ei annagi mulle lapsi, siis see on OK.
Dennis ja Aity uskusid, et Jumal tuleb nende juurde.
Rasedust oodates said nad ootamatu ja armsa kingituse.
Jumal õnnistas mind tüdrukuga, kelle nimi on Lovely.
Olin väga õnnelik. Jumal õnnistas mind Lovely'ga.
Aga pärast seda lõppes mu menstruatsioon.
See mõjutas mind väga. Asjad läksid hullemaks.
Ilma päevadeta ei saa ju rasedaks jääda.
Ma ei teadnud, kuidas Jumal selle lahendab.
Olin Lovely'ga õnnelik - oma lapsukesega.
Aity uskus jätkuvalt, et sünnitab siiski ka ise lapse,
kuniks ühel päeval see igatsus võttis täiega võimust.
Nägin teda väga murtuna ja küsisin, mis viga?
See, mida ta tegi, rabas mind täiega.
Ta põlvitas miu ees ja hoidis mu jalgu.
Me kultuuris tähendab see seda, et kellegi vastu on valesti käitutud
ja sa vajad abi.
Ma istusin.
Jumal reageerib istumisele ja ma tundsin, et pean istuma.
Ütlesin oma mehele, et istun ja külvan oma laste heaks.
"Ma ei külva sulle kui oma abikaasale, aga kui jumalamehele.
Sa ju palvetad teiste eest, et nad saaks lapsi.
Ja ta ütles mulle: "Tahan saada lapse sel aastal.
Nõnda nagu sa kuulutad teistele, et nad saaksid lapse,
nõnda tahan ka mina jääda see aasta lapseootele."
Mõtlesin: "Jumal, mis toimub? Kuidas mu naine saab nii teha?"
Ta pühkis mu pisarad ja ütles:
"Ära muretse, sa saad lapse sel aastal."
Ma ei teadnud, kuidas see kõik sündida võiks.
Soovin, et oleksin öelnud: "Sa jääd rasedaks",
sest sellel polnuks ajalist limiiti.
Aga ma ütlesin: "Sa saad lapse sel aastal."
"Aga mis siis, kui ta ei jää sel aastal rasedaks?"
Andsin ju talle lootust ja vajasin selles Jumala abi.
Aga siis ütles Jumal mulle:
"Te saate minu külastusest kasu.
Ära kasuta selleks seda seemet!"
Jumal pani mu südamele
viia see seemne mõnele teisele jumalasulasele,
kes võiks sellest kasu saada.
Dennis järgis Jumala juhatust.
Neli kuud hiljem läks Aity arsti juurde tavakontrolli
ja kuulis imelisi uudiseid.
"Õnnitlused proua, te olete lapseootel!"
Küsisin: "Kuidas palun?"
Mu päevad olid ju mõni aasta tagasi lõppenud.
Olin üllatunud.
Arst ütles, et kuuleb kahtesid südamelööke.
Küsisin, mida see inglise keeles tähendab?
Ta ütles, et see tähendab kaksikuid.
Küsisin, kas päriselt?
Helistasin haiglast abikaasale ja ütlesin: "Mul diagnoositi rasedus."
Ta õnnitles mind, otsekui nagu usukski seda.
Ta ütles, et muidugi usub ja oli pahane, et mina ei uskunud.
Ütlesin, et mul on usku,
aga ma lihtsalt ei tahtnud, et mu rahu saaks rikutud.
Ma ei tahtnud, et keegi teataks mulle homme vastupidist.
See polnud eksitus.
Peale 24 aastat abielus olemist
said Aity ja Dennis kaksikud Awesome ja Gladsome.
Abikaasa valis nimed Awesome ja Gladsome.
Poja nimeks sai Awesome (imeline), sest Jumal on imeline.
Tütre nimi on Gladsome (rõõmus), sest me olime rõõmsad.
Seisan Jumala ees tohutus aukartuses,
kui näen oma lapsi.
Vahel Lovely't koolist koju tuues ei suuda ma seda kõike uskuda.
Olen õnnelik isegi pahanduste üle, mida ta vahel teeb.
Vahel nad keeravad mu magamistoa pahupidi.
Siis mõtlen, et mu lapsed ongi päriselt olemas.
Jumal suudab seda vaatamata kõigele.
Näen, kui imeline ja ustav meie Jumal on.
Vahel tulen varem töölt koju, ainult selleks, et nendega mängida.
See annab mulle nii palju rõõmu ja süvendab minu usku Jumalasse.
Dennis ja Aity kirjutasid raamatuid oma teekonnast
ja annavad nõu teistelegi, kes ootavad Jumalalt imet.
Ütleksin, et ei tohi alla anda, vaatamata meditsiinilisele olukorrale.
Mul polnud enam menstruatsiooni, aga võib ka hullem olla.
Olen adopteerinud palju lapsi
ja soovitanud seda teistelegi.
Minu kodus on alati olnud lapsed.
Lapsendasin, laenasin, lapsendasin.
Igal juhul oli mu majas lapsi.
Kui lased lapsed oma ellu, siis jäädki neid tahtma.
Meie kultuuris arvatakse, et kui paar ei saa lapsi,
siis on see naise süü.
Aga see pole tõsi.
Vahel on see ka mehe süü.
Ainult naiste süüdistamine on õigusvastane.
Me vastutame koos selles loos.
See annab Jumalale austust, kui ootad, et Ta sind külastaks.
Seega olen öelnud igale mehele,
et nad ei lahutaks oma naisest, kuna laps on veel tulemas.
Hoia kinni Jumalast, kes külastab sind õigel ajal.
Jumal teeb seda.
Olen muutunud inimene.
Vaatan inimesi ja mõned juhtumid näivad lootusetud.
Aga tänu oma imele saan öelda, et see pole lootusetu,
kui vaatame oma usu alustajale ja lõpetajale.
Siis see pole lootusetu.
Aity ja Dennis teavad, et viivitus pole eitus.
Mida sina Jumalalt ootad?
Tuletan meelde, et Ta saab ja teeb seda.
Peame ainult palvetama.
Taevane Isa, palvetan oma õdede ja vendade eest, kes vaatavad.
Palvetame ja ootame Sinult imet.
Sa tegid seda Aity ja Dennise heaks. Saad seda ka nende heaks teha.
Palun Sind, et sa murraksid läbi raskustest, pimedusest ja takistustest;
murraks läbi ka meie usust.
Palun anna meile, mida igatseme Sinu nime auks.
Seda me palume Jeesus, aamen.
Kui palvetasid koos minuga, anna meile teada.
Kohe näed, kuidas meiega ühendust võtta.
Peagi naaseme.
"Kuhu ma võiksin minna su Vaimu eest?
Ja kuhu ma põgeneksin su palge eest?
Kui ma astuksin taevasse, siis oled sina seal;
kui ma teeksin endale aseme surmavalda,
vaata, sina oled seal!
Kui ma võtaksin koidutiivad ja asuksin elama viimse mere äärde,
siis sealgi su käsi juhataks mind ja su parem käsi haaraks minust kinni"
Piibli sõnul tunnistab Püha Vaim koos meie vaimuga,
et me oleme Jumala lapsed.
Minnes läbi elu pea meeles, et Jumal, su Isa, on alati su kõrval,
et armastada, kaitsta ja õpetada sind.
Võta aega, et tunda oma taevast Isa,
kes igatseb jagada sinuga oma armastust.
Me saade on lõppemas, aga enne veel üks viimane mõte.
Kui väga ka telesaated ei väida end olevat päris,
teame me kõik, et päris elu on hoopis midagi muud.
Elu tegelikkuse avaldumiseks kulub rohkem kui 30 min.
Kui aga Jumal on sellega kaasas, on päriselu tähendusrikas.
Seega nautige Jumalat ja tähendusrikast elu
ja näeme peagi!
Meie poolt nägemist ja õnnistusi!
Istusin Seattle'i rongijaamas ja ootasin rongi
Oodates laulsin ja ülistasin Jumalat
Järsku kuulsin häält ütlemas:
Olen su Isa, olen su Päästja
Võta mu käsi, ma olen su sõber
On imeline, et kuningate Kuningas
Ja isandate Issand on mu sõber
Mu Isal, mu Jumal, mu parim sõber
Milline sõber meil on Jeesuses
Oled mu lootus ja mu rõõm
Tõlge: Kairi Mänd