Täna saates:
See oli kui hoop näkku ja ma tundsin end lüüasaanuna.
Tundsin esimest korda, et sündisin halbadesse tingimustesse
ja hakkasin asjades kahtlema.
LOOTUS
VÕIT
ELU
PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast! Tore, et meiega oled!
On tõesti.
Leia meid ka Twitteris märksõnaga "MyTurningPoint"
ja anna teada, et vaatad.
Erica, kui aasta eest filmisime, tundsid end halvasti,
aga sa said hakkama.
Mis aitas sul keset raskeid aegu hakkama saada?
Tegin võtete vahel 10-minutilisi kiiruinakuid.
Seepärast me sind ei leidnudki. - Jah. - Ma proovin neid ka.
Järgmine lugu on mehest, kes jäi raskelt haigeks.
Ta proovis kõike alates meditsiinist, kuni voodoo-jookideni välja.
Aga kui ta kohtus parima Arstiga, muutus kõik.
Holly Flood vestles temaga, et rohkem teada saada.
Jäid 1990. a. ootamatult haigeks. Mis juhtus?
Ma haigestusin 1990. aastal pärast oma isa surma.
Tema varanduse üle läks vaidluseks.
Sain teada, et mu kasuema läks nõidade ja posijate juurde,
kes panid oma nõiduste kaudu mulle needuse peale,
sest mu kadunud isa pärandus oleks pidanud saama mulle.
Nii et, kui nad mind needsid, jäin ma ka haigeks.
Nad nõidusid selleks, et mind kurnata ja ma kaotasin kõik oma juuksed.
Kaotasin ka kaalu ja kehamassi ning muutusin väga kahvatuks.
Kujutad sa mind kahvatuna ette?
Ma nägin kohutav vlja ja olin nii muserdatud.
Ma ei teadnud, mis minuga toimub?
Mu ema oli medõde, nii et käisin linna parimates kliinikutes,
kus mulle püüti diagnoosi panna.
Kuid nad avastasin vaid selle,
et mu valged- ja punased verelibled surevad väga kiiresti.
Sain rohtusid, aga need ei aita spirituaalse nähtuse vastu.
Mida rohkem rohtusid sain, seda nõrgemaks organism muutus
ja ma olin peagi suremas.
Olin nii nõrk, et ei saanud süüa ega juua
ja arstid saatsid mu peagi lihtsalt koju surema,
öeldes ka mu emale, et ma suren.
Kui sulle see diagnoos anti, siis mida mõtlesid?
Kujutasin end kogu aeg surnuna ette oma vanemate elutoas.
Nägin inimesi nutmas.
Olin valmis surema
ja üritasin end isegi 2. korral tappa, sest ma vihkasin elamist.
Liiga valus oli elada.
Teised olid elus ja terved,
aga mina olin suremas, suutmata süüa või juuagi.
Kaotasin kõik sõbrad ja suhted
ja arvasin, et surm on parem kui elu, sest olin sügavas ja piinavas valus.
Sa teadsid, et asi on pigem vaimne, kui füüsiline,
sest mainisid ennist nõidumisest.
See on huvitav, sest lugesin,
et samal ajal käisid sa ka ise või sind viidi nõidade juurde,
et seda probleemi lahendada.
Käisin nõidarstide juures, et oma elu tagasi saada.
Maksin neile nii rahas kui kanades ja millega iganes veel.
Ütlesin emale: "Müüme kõik maha, sest ma hakkan ju surema!"
Ta oli pisarais ja oli sellega minu elu nimel nõus.
Mida rohkem asju nõidadele viisin, seda rohkem nad nõidusid.
Nad ütlesid,
et nad maksavad vaimudele minu elu eest,
sest inimesed,
kes mulle nõiduse peale panid, maksid selle eest palju raha.
Seega pidin topelt maksma,
et lunastada end needusest ja nõidustest
ja ohverdusest, mille nad tõid, et minult elu võtta.
Mis pani sind seda lõpetama?
Mis pani sind mõistma, et aitab ja loobuma sellest?
Ühel hetkel naasesin kooli ja üks noor mees, Mucozah,
tuli mu juurde ja ütles: "Tucker, oled palju kaalu kaotanud.
Näid väga meeleheitel ja heitunud, ega ole õnnelik.
Tahan, et teaksid, et on olemas elu, mis on kõrgem kui sina ise.
Tahan tutvustada sulle elu koos Jeesusega.
Sa ei pea surema Jeesuseta.
On olemas kahte moodi surma - surm Jeesusega ja surm Jeesuseta.
Ta ütles: "Surm Jeesusega on teistmoodi,
sest siis sa tead, kuhu sa lähed.
Surm Jeesuseta on aga piinav, valus ja pime, sest sa ei tea, kuhu sa lähed.
Sa sured igaveseks. Aga Jeesuses on lootust."
Ta isegi ei öelnud, et saan terveks, vaid et pean surres tundma Jeesust.
Ta ütles, et kõik surevad.
Palusin tal siis rääkida mulle Jeesusest.
Ta hakkas mulle rääkima Jeesusest ja tal oli väike Piibel.
Ta ütles, et tervenemise eest ei pea maksma
nii nagu ka õhu ees mitte, mida hingame.
Pead vaid uskuma Jeesusesse Kristusesse.
Kui usud, tuleb Ta su südamesse ja on sulle raskustes alati abiks.
Ta on igavesti su sõber.
Küsisin: "Kus see Jeesus on?
Olen öösiti nutnud ja oodanud. Kus Ta siis on?
Ta ütles: "Siinsamas, lase ta sisse!"
Ta käskis mul käed üles tõsta ja oma patud tunnistada.
Ja siis ütles, et Jeesus on nüüd mu südames.
Aamen. Jumala Sõna elab! - Jah, õige.
Tahtsid surra, olid meeleheitel ja alla andnud,
enne kui ta sind Jeesusele tutvustas.
Kuidas su elu peale seda muutus?
Hakates uskuma Jeesusesse, langes üks rahu mu üle.
Rahu, mida ei saa sõnades kirjeldadagi.
Minu pealt kadus üks suur raskus, mida ma ei oska samuti kirjeldada.
Suur raskus, mida olin terve elu kandnud,
kadus lihtsalt mu elust.
Teame, et kogesid vaimset muutust, aga kas ka füüsilist?
Mis juhtus haigusega, mida arstid diagnoosida ei osanud?
Mis sellest sai?
Ma hakkasin lugema Jumala sõna
ja ütlesin: "Saatan, lahku mu elust! Jeesus on tulnud mu ellu."
Loobusin kõigist amulettidest ja muust, mida olin nõidadelt saanud.
Läksin pastori juurde ja ütlesin, et mulle aitab sellest kõigest.
Kohe, kui seda tegin, hakkas mu füüsiline keha paranema.
Hakkasin uuesti sööma ja jooma
ja mu keha hakkas taas elama.
Ma ei tundnud enam valu, piina, ega rahulolematust.
Nüüd oli mul hoopis lootust, elu ja rõõmu.
Hakkasin sööma ja jooma ning mu kehakaal taastus.
Kogu mu füüsiline keha muutus ja ma sain terveks.
Pastori Tuckeri usk tervendas teda nagu laulusõnagi ütleb.
Erica aga julgustab teid nüüd tänases inspiratsiooniminutis.
Aitäh, Muyiwa.
Täna, aasta aega tagasi,
sain haiglast välja pärast operatsiooni ja vähi diagnoosi.
Nutsin teel koju, sest olin tänulik, et olen elus ja haiglast väljas.
Mu keemiaravi lõppemisest on möödunud kuid,
aga mul on sellest ikka veel kõrvalnähud.
Mu jalad on nõrgad ja ma ei jaksa kaua seista.
Kui aga istun kaua, jäävad lihased kangeks
ja püsti tõusmine on väga valus.
Aga ma olen tänulik.
Õpetussõnad 17:22 ütleb:
"Rõõmus süda toob head tervenemist, aga rõhutud vaim kuivatab luudki."
Viimane asi, mida vajasin, olid kuivad luud.
Seega otsustasin naeratada vaatamata sellele, mis elus toimub.
Otsustasin uskuda ja loota parimat.
Teenin Jumalat, kes võib puudutada mu keha hetkega,
nii et ma ei pea enam kunagi minema ühegi arsti juurde.
See on tõotus, millele toetun, aga kuniks see teoks saab,
luban Tema jõul muuta end täiuslikuks keset oma nõtrusi.
Julgustan sind, et mis iganes olukorras sa ka poleks -
luba Jeesusel koos endaga kõndida,
sest kui sa ei suuda edasi minna, siis Tema kannab sind edasi.
Muyiwa.
Tänud, Erica.
Tunned sa end väärtusetu, väljajäetu või üksikuna?
Peale pausi annab meile asjalikku nõu menukite autor,
kes on seda ise kogenud.
Sinu pöördepunkti kogemus ei pea lõppema, kui saade saab läbi.
Jälgi meid oma lemmik-sotsiaalmeedia kanalis.
Lysa TerKeurst on menukite autor, oodatud kõneleja, naine ja ema,
kes samas teab nii mõndagi tõrjutud olemisest.
Ta jagab oma uusimas raamatus "Uninvited" ("Kutsumata"),
kuidas need negatiivsed kogemused enda kasuks pöörata.
Tere tulemast! - Aitäh, et kutsusite.
Tutvustasin teid autori, kõneleja ja emana.
Mida imet aga Lysa ka tõrjutud olemisest teab?
Kahjuks tean sellest palju,
sest tõrjutus esineb sageli paljudes erinevates vormides.
See ei tähenda ainult seda,
et poiss-sõber või abikaasa murrab su südame.
See võib olla ka väljajäetuse, alaväärsuse või üksilduse tunne.
Need viitavad tõrjutuse tundele,
mille puhul me liigume sageli oma eelnevate tõrjumiste juurde
ja toome mineviku valu oma hetke valu sisse,
mis saab velegi enam suurendatud.
Vahet pole, millal sind on elu jooksul tõrjutud -
tõrjutus varastab meilt meie parima,
tuletades meile meelde kõike halba, mida meile on öeldud.
Kui see tõsi on,
siis me kõik kas tegeleme oma mineviku tõrjutusega,
üritame paraneda hetke tõrjutusest,
või kardame uut ootamatut tõrjumist.
Kirjeldate väga ausalt osasid oma kogemusi isaga,
kui isa teid väiksena maha jättis jne.
Aga kuidas teada, mis tõrjumine tegelikult on
ja milline on kellegi reaalne tagasiside,
ehk kellegi aus nägemus, et mind aidata?
Usun, et meil on peamised hirmud, mida peame endale tunnistama.
Need toidavad inimese kalduvust,
kui ta teab võimaliku tõrjumise sügavust.
Need peamised hirmud on hirm hülgamise ees
ja hirm oma identiteedi kaotamise ees.
Kui üks neist hirmudest on olemas -
hirm hüljatuse ees
või hirm identiteedi kaotuse ees,
siis on ka tõrjutus olemas.
See juhtuski minu isaga.
Kuna see oli suur osa mu lapsepõlvest,
siis need hirmud kandusid üle ka minu täiskasvanu ellu.
Tõrjutus on enamat kui vaid tunne.
See võib täiesti mõjutada kellegi elu ja nende otsustusvõimet.
Te raamat "Uninvited" on aidanud paljusid,
kes on seda ka ise kinnitanud.
Seal on üks peatükk, mis mind kõnetas.
"Jõusaalis on naine, kes mind vihkab."
Rääkige sellest lähemalt.
See on ebaõnnestunud pealkiri, eks?
See peatükk räägib tajutavast tõrjumsest.
Räägin seal loo, kus mul oli juhtum ühe naisega jõusaalis.
Ta oli minu kõrval jooksulindil ja väga treenitud ning toonuses.
Mina aga ei tundnud end üldse nii.
Tundsin end pigem nagu T-särgis vahukomm.
Nii otsustasin ma kõikide naiste nimel,
kes tunnevad end kui vahukomm teiste peenikeste naiste kõrval,
seda naist ületada.
Asjad ei läinud nii nagu plaanisin ja ta ärritus mu peale.
Ja siis ma eeldasin, et ta läks ära selle pärast,
et see oli tema poolt minu tõrjumine.
Eeldasin, et ta ei kannatanud minu kõrval olemist.
Iga kord, kui teda peale seda jõusaalis nägin,
vaatasin teda mõttega, et tema on see, kes mind vihkab.
Läksin ühel päeval tualetti ja ta tuli sealt just välja.
Me nägime üksteist ja ta naeratas mulle.
See polnud mingi õel naeratus,
vaid selline: "Hei, olen sind ju varem näinud!"
Jumal näitas mulle selle läbi,
et kõik tõrjutus, mida otsekui selle naise poolt tundsin,
oli tegelikult mu enda ettekujutuste vili.
Kujutasin teda ette ütlemas asju, mida ta kunagi ei öelnud.
Kujutasin teda ette mind tõrjumas, mida ta kunagi ei teinud.
Usun, et me kõik teeme seda mingil määral.
Tõsi, sest meil on tihti peas mingid vestlused.
Oleme sõpradega mõelnud:
"Kui ta mulle järgmine kord seda või toda ütleb,
vastan talle nii."
Kuigi see kõik on vaid ettekujutus.
Võiksime veel palju rääkida, aga räägime lõiguat, kus on Jumal
ja kuidas Jumal saab aidata meid sellest valust läbi.
Jumal aitab meil aru saada, mida kogeme ja näha ka teist poolt.
Usun, et me suhetes on üks kõikehõlmav küsimus:
"Kas selle inimese armastus pakub turvatunnet,
on kindel ja jääb ka tulevikus nii,
või kas selle inimese armastuse peaks seadma küsimärgi alla?"
Ehk kui ma teen midagi valesti, kas see armastus saab siis otsa.
Kui meil aga on teistega selline "tehingu"-põhine suhtlemine,
võib meile tunduda ka,
et ka Jumala armastus tugineb meie tegudele või tegemata jätmistele.
Ehk siis Jumala armastus otsekui sõltub meie tegudest.
Kuid ma kirjutan oma raamatus, et on olemas armastus,
mida ei saa kunagi muuta, kaotada, tuhmuda ega vähendada.
See on Jumala armastus!
Jumala armastus on erinev inimeste armastusest,
sest Jumala armastus ei sõltu meist,
vaid on meile lihtsalt antud.
Peaksime elama sellele toetudes ehk armastatuna.
Kui inimesed seda mõistaksid, tunneksid nad end palju kindlamalt,
sest Jumala armastus on kindel.
Me aeg hakkab lõpema,
aga seda raamatut sirvides jäi mulle silma üks asi -
see, kuidas me tõlgendame oma vaatenurgast
teiste negatiivset käitumist,
samas kui nad võib olla elavad lihtsalt oma valu välja.
Keegi, kes seda ei mõista, mõtleb: "Miks nad küll nii käituvad?"
Kuidas saame hakata mõistma neid inimesi
ja aidata neil paraneda?
Jätke meelde see fraas:
"Haiget saanud inimesed teevad ka teistele haiget,
aga tervendatud inimesed teevad terveks ka teisi."
Usun, et parim, mida teha saaksime, on leida üks ühine ebakindlus,
rääkida selle inimesega ja öelda, et tunned sama.
"Tunnen vahel sama, mida sinagi. Mida me selles osas teha saaksime?"
Parim asi on paluda tal lugeda koos sinuga mu raamatut.
Raamatu lõpus on test, mille saaksite koos täita,
mis aitab paremini ennast mõista.
Aitäh, et kirjutasite selle raamatu ja andsite meile enamat, kui lugemist.
Andsite meile vahendi, kuidas oma elu parendada. Aitäh!
- Pole tänu väärt. Aitäh!
Tulemas: korvpallimängu staar,
kelle suurim vastane on ta enda isa tume pärand.
Arvasin, et saan lugeda endast imelist kirjutist
ja nad räägivad mu elu suurimast mängust.
Aga siis nägin, et kirjutati ainult mu isast.
"Vaadake lilli, kuidas nad ei ketra ega koo,
aga ma ütlen teile, isegi Saalomon kogu oma hiilguses
ei olnud nõnda ehitud kui igaüks neist.
Ja teiegi ärge küsige, mida süüa või mida juua,
ja ärge olge kärsitud.
Pigem otsige tema kuningriiki, siis antakse kõik see teile pealegi!"
Luuka 12:26-27, 29, 31.
Candice Wiggins oli staarsportlane.
Tal oli imeline karjäär korvpallis ja tahtis mängida profiliigas,
aga ükskõik, kui hästi ta mängis,
ei suutnud ta põgeneda oma isa tumedast mineviku eest.
Candice Wigginsil olid oskused ja tahtmine saada parimaks.
Lõuna-Californiast pärit Candice saavutas oma unistuse
ja pääses WNBA-sse
pärast rekordeid murdvat karjääri Stanfordi ülikoolis.
Üles kasvades võrreldi teda sageli oma isaga -
pesapallimängija Alan Wigginsiga.
Candice oli 4-aastane, kui ta isa suri AIDS'i
pärast võitlust depressiooniga ja uimastite tarvitamist.
Jooksin tema moodi ja olin tema nägu.
Sellest sai kui eeskuju, kuidas ka mina edukaks saan,
sest pakkusin oma perele palju tröösti.
Pärast isa surma tundis Candice,
et ta pere heaolu sõltub sellest,
et ta kannaks edasi oma isa edukat pärandit.
See kindlasti motiveeris mind.
Teadsin, et saan tuua rõõmu olukorda, kus on nii palju valu.
Keskkoolis tõi Candice oma tiimile kaks osariigi tiitlit.
Tänu sellele sai ta Stanfordi ülikooli ja seal sai ta Ameerika parimaks.
Isegi siis tundis ta, et tiimi edukus sõltub temast.
Üks asi, millega mul Stanfordis raskusi oli,
oli seet, et naiste korvpalli programm oli minu õlul.
Isegi mu treener ütles mulle viimasel aastal Stanfordis:
"Paneme kõik sinu õlule, sest tuleme koos sinuga."
Candice keskendus nii palju korvpallile ja headele tulemustele,
et ta lapsepõlve pühendumine Jeesusele
haihtus ta elust.
Ma ei suhelnud Temaga.
Mul oli küll ühikas vanaemalt saadud Piibel,
aga ma ei lugenud seda, sest see hirmutas mind.
Ma ei süvenenud sellesse ega palvetanud.
Kuigi ta pürgis kuulsuse poole, oli ta ikka oma isa saatuse varjus.
Kuigi mul läks väga hästi, jõudis kurjus mulle järele.
See kurjus kõnetas teda 2008. aasta märtsis.
Tunde enne NCAA finaalmängu Marylandi vastu,
luges ta internetist artiklit, mis oli kirjutatud temast.
Arvasin, et loen enda kohta imelist kirjutist;
et nad räägivad minu elu suurimast mängust.
Aga siis nägin, et kirjutati ainult mu isast.
Candice mõistis,
et inimesed hoolivad rohkem tema tulemustest, kui temast.
See oli kui hoop näkku ja ma tundsin end lüüasaanuna.
Tundsin, et keegi ei hooli mu hingest.
Tundsin esimest korda elus, et sündisin halbadesse tingimustesse
ja hakkasin kahtlema.
Tegu oli mu elu suurima mänguga.
Mu pere pärand ja mu enda oma sõltus sellest,
nagu ka WNBA oma.
Unistused ja kõik muu sõltusid sellest.
Teadsin, et treener ja sõbrad ei saa mind aidata.
Teadsin, et ainult ühest kohast saab abi ja läksin otse sinna.
Candice teadis, et ainult Jumal saab aidata.
Palusin Jumalat, et Ta võtaks kasvõi selle valugi ära.
"Nüüd olen ainult mina ja Sina."
Sõltusin elu esimest korda palvest,
kuniks kogesin vaikust ja rahu ja mõtlesin, et miski on nüüd teisiti.
Candice tegi tol õhtul 41-punktilise rekordi,
viies oma tiimi võiduni ja saades koha esineljas.
Tegin rekordi, mida ükski naine ega mees pole siiani ületanud.
Aga veider oli see, et see polnud mina.
See pidi olema kas inglid või midagi muud sellist,
sest ma tegin halbu viskeid.
Viskasin palli lihtsalt õhku ja see läks ise korvi.
Siis mõistsin, et see on vastus palvele.
Tiim kaotas viimases neljas mängus Tennesseele
lõpetades Candice'i kolledži karjääri.
Aga Candice ei rajanud oma identiteeti
võitudele-kaotustele või isegi oma isale.
Ta rajas selle ainuüksi Jeesusesse.
Jumal vastas mu palvele.
Ta teab, kui oleme madalaimas punktis.
Ta teadis täpselt, mida vajan -
vajasin, et Ta kuuleks mind ja räägiks minuga läbi mängu,
et saaksin lõpuks olla Candice Wiggins,
mitte Alan Wigginsi tütar.
Candice lõpetas hiljuti oma 8-aastase karjääri korvpallis.
Ta on kasvanud oma usus
ja õppinud veelgi enam oma identiteedi kohta Jeesuses.
Aga õks õppetund jääb talle alatiseks meelde.
Jeesus oli minu jaoks tee, mida mööda käia ja juht.
Ta andis mulle pääsetee,
et mina ega mu elu ei peaks olema täiuslik.
Ta päästis mind süütundest, millest olin kinni hoidnud.
Ta päästis mind inimestele meelepärane olemisest.
Tundsin, et saan rahulikult hingata.
Candice'i identiteet ei peitunud tema ega ta isa edus.
Ta leidis selle Jeesuses.
Ehk otsid sinagi seda valedest kohtadest?
Kui sa ei otsi seda Jeesusest, siis kõigest muust ei piisa kunagi.
Aga sa saad seda lihtsasti muuta, paludes vaid Jeesusel tulla oma ellu.
Nii saab Temast sinu identiteet.
Palvetame üheskoos, et võiksid kutsuda Ta oma ellu.
Jeesus, tule mu ellu,
südamesse ja mu maailma.
Ole minu identiteet ja anna mulle uus algus.
Aita mul mõista maailma, milles elan.
Vajan Sind just praegu.
Vajan Su rahu ja rõõmu.
Tule mu südamesse, Jeesus.
Jumal, ma palun oma sõprade eest,
et nad võiks tunda vabadust, mis tuleb ainult Sinult
ja meelerahu, mida uimastid ei saa neile anda.
Aitäh Jumal. Aamen!
Kui palvetasid, anna meile teada.
Saad pärast pausi teada, kuidas.
Oled väga hoolas selles osas, millega oma ihu toidad.
Millega sa aga oma meeli toidad?
Mõtle sellele.
Me saade on lõppemas, aga enne veel üks viimane mõte.
Elu toob meile raskusi, aga Jeesus lubas anda meile rahu.
Nii et heida ära oma mured ja hirmud ja võta vastu Tema rahu.
Lõpuks Lecrae ja For King & Country esitavad lugu "Messengers".
Meie poolt nägemist ja õnnistusi!
Tõlge: Kairi Mänd