Tervehdys Vancouverista Kanadasta.
Tänään näemme kaksi voimallista kertomusta.
Nainen eli vastoinkäymisten kierteessä, ja -
mies oli avuttomana kuoleman partaalla.
TOIVO
VOITTO
ELÄMÄ
KÄÄNNEKOHTA Heltymätön lunastus
Laura-Lynn Tyler Thompson, Kanadalainen tv-juontaja -
kertoo elämästään kirjassaan "Relentless Redemption" (Ajaton armo).
Laura, kiitos että tulit ohjelmaan.
Olen tosi iloinen, erityisesti siksi, että olen syntynyt Ugandassa.
Koska tiesin tästä, ajattelin kysyä, että -
koetko itsesi afrikkalaiseksi vai kanadalaiseksi?
Koen itseni afrikkalaiseksi.
Meillä ei kotona ollut riittävän alhaalla olevaa peiliä, -
enkä pienenä nähnyt etten näytä ugandalaiselta.
Koulussa jäin kiinni lugandan puhumisesta.
Rehtori kutsui minut kaikkien eteen ja sanoi, että -
englannin puhumisen sääntö koskee myös sinua neiti Freeman.
Sain vyöstä näpeilleni. Olin yksi heistä, he olivat minun kansani.
Kun lähdimme Ugandasta ollessani 8-vuotias v. 1973, -
Idi Amin oli tullut valtaan ja -
sai hävitystä aikaan tappamalla 0,5 milj. maanmiestään.
Lähtiessämme kotini jäi Ugandaan pysyvästi.
Olen kuullut sinun kertovan Afrikan ajastasi ja tilanteesta, jossa -
lähetyssaarnaaja-isäsi tekee alttarikutsun.
Ihmisiä tulee eteen ja sinä polvistut muiden mukana.
Olet sanonut vapaasti tulkittuna, -
etteivät ketkään ole niin rukousta ja iloa täynnä kuin afrikkalaiset.
Olin niin siunattu kasvaessani -
rukoilevien ihmisten keskellä, joilla oli niin vähän.
Molemmat vanhempanihan olivat julistajia ja minä sen myötä puhelias.
Kun he tulivat seurakuntaan, heillä oli eri ongelmat kuin meillä.
Heiltä puuttuivat perustarpeet: ruoka, vaatteet ja suoja.
Maa oli sekasorron vallassa.
Heidän kallisarvoinen elämänsä oli hallinnon armoilla.
Ihmiset olivat epätoivoisia. Kun he rukoilivat, he todella rukoilivat.
Opin rukoilemaan siinä ilmapiirissä. Opin etsimään Jeesusta, -
hänen voimaansa, vahvuuttaan ja rakkauttaan.
Olen tästä jatkuvasti kiitollinen.
Miten Laura, lähetyssaarnaajien tytär joutui - -
rukouksen ja uskon keskeltä pimeälle paikalle?
Kerrot avioerosta ja siitä, että kahteen vuoteen et osannut hymyillä.
Mikä johti pyhyyden paikalta tähän?
Kysyit isästäni ja rukouksesta.
Muistan erityisesti tilanteen kun 6- tai 7-vuotiaana -
isäni kehotti kaikkia yhtymään rukoukseen.
Nostini käteni ylös kyynelten virratessa ja sanoin: -
Jumala tee jotain suurta elämälläni. Haluan palvella sinua aina.
Olin mennyt naimisiin 21-vuotiaana.
Olin todella epäkypsä ja kun kanssani viettää aikaa huomaa, että -
vielä puoli vuosisataa eläneenä olen sitä.
Et voi olla viittäkymmentä. Valehtelet. Isä anna hänelle anteeksi.
Totuus on, että olen puoli vuosisataa. Olen 50.
Haluan samaa voidetta mukaani. - Selitys on rukouksen voimassa.
Rukoilkaa Jumalan varjelusta kasvoil- lenne ja hyvää maskeeraajaa.
Vanhempani sanoivat etten ole valmis menemään naimisiin.
Kuten Muiywa tiedät, emme kuuntele vanhempiamme.
Haluamme voittaa maailman.
Ennen avioliittoa en ollut ollut sukupuolisuhteessa, en juonut tms.
Jumalan tyttönä olin mielestäni tehnyt asiat oikein.
Sitten iskin silmäni yhteen kaveriin ja ilmoitin, -
että menisimme naimisiin, ja naisten tapaan neuvoin kaikessa.
En kuunnellut ketään.
Kun kävelin isäni käsivarressa kirkon keskikäytävää -
elämäni kauneimmassa puvussa 200 vieraan todistaessa, -
ajattelin, että mitä olen tekemässä.
Kuka on tämä mies, jonka kanssa olen menossa naimisiin.
Tuskin tunnen häntä.
Todellakin siitä päivästä kuvatulla videolla näkyi surullinen tyttö, -
joka oli tekemässä jotain, mitä kaikki pitivät huonona ajatuksena.
Häämatkamme ei sujunut hyvin.
Kerron kirjassa kaikista yksityiskohdista.
Elämäni alkoi murentua. Pimeys laskeutui sydämelleni.
Kun tilanne ei parantunut, pyysimme apua pastoreiltamme.
Kärsimme yhteensopivuuden puutteesta.
Halusin liittomme eheytyvän.
Tiesin, että Jumala vihaa avioeroa.
En halunnut erota. Aloin ajatella, että Hän vihaa myös eronneita ihmisiä.
Halusin tehdä oikein Jumalan edessä.
Lähetyslapsi kun olin, tämä oli iskostunut minuun.
Kävimme tavallisessa terapiassa, kun emme saaneet apua pastoreilta.
Mieheni oli minulle kuin veli ei niin kuin aviomies.
Tästä syntyi vaikeuksia. Mitä kristityn tytön tuli tehdä, -
kun hän kapinoidessaan on tehnyt valintoja, joita ei voi peruuttaa?
Olin tehnyt itselleni mahdottomia sitoumuksia Jumalan edessä.
Minulta puuttui edellytyksiä, ja aloin nähdä itseni hylkiönä.
Valintani johtivat avioliiton päättymiseen viidentenä vuonna.
Mieheni myös menetti halun etsiä sovintoa, enkä arvostele häntä.
Tilanne haavoitti häntä. Se oli noloa vanhemmilleni.
Menetin seurakuntani, maineeni ja toivoni olla hyvä ihminen.
Menetin kaiken itselleni arvokkaan. Kuten tunteen, että -
kuulun hyvään perheeseen, olen kristitty ja hyvä ihminen.
Anteeksi että keskeytän, mutta tunnen ihmisiä, -
jotka ovat juuri tuossa tilanteessa, jota kuvailet.
Olisikin arvokasta kuulla kuinka pääsit eteenpäin niin, -
että taas hymyilet ja naurat.
Haluaisin kuulla kuinka aloit taas uskoa Jumalaan ja -
kokea hyväksyntää etkä alimittaisuutta.
Tauon jälkeen Laura-Lynn kertoo kuinka päästä tuskan ylitse.
Käännekohta ei ole vain TV-ohjelma.
Seuraa meitä myös sosiaalisessa mediassa.
Vieraani Laura-Lynn Tyler Thompson on kertonut rikkinäisyydestään.
Kiitos Laura, että olet ohjelmassa.
Ennen katkoa kerroit hyvästä elämästäsi Afrikassa.
Sitten oli vaihe, johon sisältyi avioero ja pimeyttä.
Lisää oli kuitenkin tulossa. - Paljonkin.
Kerro kuinka asiat menivät raiteiltaan.
Halusin olla täydellinen.
Olin tehnyt huonoja päätöksiä ja mennyt naimisiin liian nuorena.
Kun avioliitto hajosi viisi vuotta myöhemmin, -
olin täysin poissa tolaltani. - Sanot olleesi liian nuori.
Onko mielestäsi avioliiton solmimiselle jokin oikea ikä?
Minulla ikä olisi saattanut olla 40.
Nuorethan tekevät päätöksiä ja -
uskovat voivansa saada koko maailman.
Halusin elää suureellisesti ja kokea kaiken tarjolla olevan.
Halusin olla myös kristitty. Rakastin Jeesusta kuten vanhempanikin.
Jeesus puhui minulle jo nuorena, ja halusin elää Hänelle suuria unelmia.
En kuitenkaan vajavaisena ihmisenä pystynyt täydellisyyteen.
En osannut elää niin, että olisin tullut hyväksytyksi ansioiden perusteella.
Olin kiltti tyttö enkä ollut tehnyt asioita, -
joista nuorille koituu paljon ongelmia.
Olin kuitenkin mennyt naimisiin, mutta avioliitossa ei mikään toiminut.
Lopputuloksena oli avioero. - Kyllä ja sitä seurasi uusi suhde.
Tapasin miehen, jolla oli epämääräisiä kytkentöjä ja -
poliisit vierailivat kodissamme säännöllisesti.
Suhde päättyi tilanteessa, jossa poliisi oli tullut kotiimme, -
ja se synnytti lapsille vaikean tilanteen.
Olin hajalla. Mietin miten näin oli käynyt, miten olin näin typerä.
Me kaikki joudumme paikalle, jossa omavanhurskaus ei riitä.
Lopulta ymmärsin, että inhimillinen vajavuus, turmeltuneisuus, -
rikkinäisyys, syntini, virheeni ja sydämeni kurjuus -
olivat syy täydellisiin epäonnistumisiini.
Koin itseni täysin kelpaamattomaksi.
Aiemmin olin käynyt julistamassa eri paikoissa -
ja johtanut ylistystä.
Halusin tehdä jotain suurta Jumalalle, mutta nyt kaikki oli mennyt.
Olin menettänyt maineeni, ystäväni ja side perheeseeni oli langanohut.
He kyselivät mitä Laura-Lynnille on tapahtunut, kun mikään ei suju.
En pystynyt hymyilemään tai nauramaan. Näin vain häpeäni.
Daavid puhui tästä sanoessaan "minun syntini on aina edessäni".
Peiliin katsoessani näin vain syntini, häpeäni ja rikkinäisyyteni.
Näin jotain mitä ei voisi korjata. Jumala ei voisi enää käyttää minua.
Tätä jatkui noin kolme vuotta. Ongelmana seurakunnassa on -
ettemme ymmärrä mitä Jeesus teki puolestamme.
Häpeää ei olisi jos ymmärtäisimme.
Tiesin, että "niin kaukana kuin itä on... hän siirtää meidän syntimme" ja -
"ne tulevat valkeiksi kuin lumi". Koin kuitenkin olevani musta.
Tunnet raamatun. Olit kokenut Jumalan voimaa.
Olit nähnyt Hänen muuttavaa työtään ihmisten elämässä, -
mutta olit kuitenkin tilanteesi vanki. Mikä muodostui käännekohdaksi?
Käänne elämässäni oli uskomaton.
Koin varsinaisen käännekohdan.
Jumala paransi minut kerralla. Sain ilmestyksen.
Pastori oli tuonut seurakunnan kokoukseen täyskokoisen ristin.
Hän pyysi kaikkia kirjoittamaan paperille kolme suurinta syntiään ja -
naulaamaan ne ristiin.
En halunnut tehdä tätä. En halunnut nöyrtyä.
Muut ympärilläni olivat täydellisiä.
He olivat naimisissa ensimmäistä kertaa, palvelivat Jumalaa, -
heidän lapsensa kävivät pyhäkoulua.
Minä olin tehnyt sellaisia suuria syntejä, joista joutuu vastuuseen.
Olin kuin viisi kertaa naimisissa ollut nainen kaivolla.
Jos kohtaisin Jeesuksen, heittäytyisin hänen jalkojensa juureen ja -
pyytäisin anteeksiantoa.
En ole kuin nämä erinomaiset ihmiset.
En halunnut mennä ristille vievään jonoon. Kaikki muut kuitenkin menivät.
Ajattelin, että jos en mene jonoon, erotun joukosta -
ja olen ainoa, jolla on kapinaa sydämessään, joten menin jonoon.
Alettiin laulaa "Jeesuksen veri puhdistaa lunta valkoisemmaksi".
Mielessäni oli kuitenkin vain, etten ole valkoinen vaan musta, -
ja että syntisyyteni on kuluttanut minut loppuun.
Sitten laulettiin "...kukkulalla seisoi vanha, karu risti, -
kärsimyksen ja häpeän merkki". Ajattelin olevani häpeän merkki.
Aloin murtua. Tärisin.
En voinut enää pitää kurissa tuskaani ja häpeääni.
Silloin Pyhä Henki kuiskasi minulle jotain, joka muutti elämäni.
Ääni ei ollut kuuluva, mutta tiesin varmasti, että se oli Pyhä Henki.
Henki kysyi, "Eikö se mitä Jeesus teki riitä?
Pitääkö hänen kuolla uudestaan? Melkein näin edessäni ristillä -
Jeesuksen lävistettynä, verta vuotavana, lähes tunnistamattomana,-
päälle syljettynä ja pilkattuna. Eikö tämä riittänyt minulle.
Pitääkö hänen kuolla uudestaan maksaakseen hinnan minusta?
Tärinä loppui, itsesääli hävisi ja häpeä sisältäni katosi.
Oivalsin kuinka ylimielistä oli ajatella, ettei Jeesus riittäisi.
Asiahan on päinvastoin.
Hänhän otti voiton ja murskasi kaiken synnin.
Kun Jeesus sanoi "kaikki on täytetty", hän tarkoitti että ikuisiksi ajoiksi.
Mitä Laura-Lynn tekisi 2000 vuoden päästä oli hoidettu.
Kaikki on hoidettu kaikkien osalta: -
rikkinäisyys, laiton ja rikollinen toiminta, riippuvuudet, -
seksuaaliset synnit, perversiot ja inhimilliset puutteet.
Jeesus maksoi niin suuren hinnan, että -
se riittää vapauttamaan kaikki, jotka ottavat sen vastaan uskossa.
Minä tein niin, enkä ole ollut sama sen jälkeen. Se nosti minut jaloilleni.
Julistan päivittäin Jumalan armoa "Club 700 Canada" -ohjelmassa.
Jokainen rikki mennyt saa kokea käännekohdan, -
ottaessaan uskossa vastaan Jeesuksen lahjan.
Kiitos Laura, että saimme kuulla tarinasi.
Kuoleman partaalla ollut mies oli menettää toivonsa, -
mutta sai elämänsä takaisin.
"Minä olen tullut valkeudeksi maailmaan, -
ettei yksikään, joka minuun uskoo, jäisi pimeyteen.
Ja jos joku kuulee minun sanani eikä niitä noudata, -
niin häntä en minä tuomitse; sillä en minä ole tullut maailmaa -
tuomitsemaan, vaan pelastamaan maailman." Joh 12:46-47
Chris Komagum on pastorina Calvary Worship Centressä Vancouverissa.
Hänen intohimonsa on parantuminen.
Yhdessä elämänsä vaiheessa hän oli itse lähellä kuolemaa.
Chris on ohjelmassa kertomassa tarinansa.
Olet ollut palvelutyössä pitkään.
Aloitit Wototossa 30 vuotta sitten ja -
nyt teet työtä yhdessä Kanadan suurimmista seurakunnista.
Eräässä elämäsi vaiheessa olit menehtyä aivokalvontulehdukseen.
Naapurimaassamme Ruandassa oli käynnissä sisällissota.
Kansanmurha saavutti huippunsa v. 1994.
V. 1992 alueellamme toiminut lähetystyöntekijä pyysi minua -
mukaansa viikon pituiselle lähetysmatkalle raja-alueelle, -
koska pakolaisia virtasi maahamme.
Emme tienneet aivokalvontulehdus- epidemiasta pakolaisleirillä.
Matkalta palattuamme oireilin ja -
ajattelin vilustuneeni ja kärsiväni väsymyksestä.
Oireiden jatkuessa epäilin sairastuneeni malariaan.
Viikon ajan lääkitsin itseäni menemättä sairaalaan.
Kuntoni alkoi kuitenkin heiketä. Kun sitten menin sairaalaan, -
minun piti odottaa kuusi tuntia ennen kuin lääkäri tuli katsomaan.
Minulle tehtiin lannepisto eli otettiin ydinnestenäyte.
Terve näyte on väritön, mutta minun oli maitomainen.
Tämä johtui siitä, että soluista 75 % oli tuhoutuneita.
Olin kuolemassa ja jouduin pian koomaan.
En tiennyt mitä tapahtui.
Älä kuitenkaan usko, että kuolisimme kuin koirat.
Olin tietoinen mutta avuton.
Tiedostin ympäristöni kuin olisin nukkunut, mutta en nukkunut.
Ulkopuolisten näkökulmasta olit siis koomassa.
Olit silti tietoinen ympäristöstäsi.
Olin tietoinen, mutta en pystynyt kommunikoimaan.
Kun yritin puhua tai liikkua, en pystynyt.
Kuulit kuitenkin mitä ihmiset puhuivat.
Kuulin ja yritin päätellä mitä tapahtui, mutta en pystynyt.
Luulin, että tätä kesti pari tuntia.
Myöhemmin selvisi, että sitä kesti kolme päivää.
Kun muistelet tuota tilannetta, jolloin saatoit kuulla, -
mutta et pystynyt puhumaan, mikä oli ...
...turhauttavin hetki, jolloin ajattelit, että taistelkaa, olen elossa,
olen täällä, älkää luovuttako?
Turhauttavinta oli täydellinen avuttomuus.
Sanoin Jumalalle, ettet voi antaa minun kuolla.
Olenhan juuri päässyt raamattu- koulusta ja omistautunut työhösi.
Tiedän, että olet parantaja, ja nyt olen kuolemassa.
Vaivuin itsesääliin.
Ajattelin ettei ollut ihme, että Jumala oli niin epäreilu Moosesta kohtaan, -
ettei päästänyt häntä luvattuun maahan.
Sinusta purkautui raamattukoulut ja tunteesi.
Hengessäni käytiin taistelua. Muut eivät sitä nähneet.
Hengityskonetta ei pitäisi sulkea, jos henkilö on koomassa, koska -
ihminen ei kuole äkkiä kuin koira.
Olin tietoinen mutta kyvytön.
Sillä hetkellä henkeeni nousi sanankohta:
"Minä pelastan hänet, koska hän turvaa minuun.
Hän tunnustaa minun nimeäni, siksi suojelen häntä.
Minä annan hänelle kyllälti elinpäiviä, -
hän saa nähdä, että minä autan häntä."
En silloin tiennyt mistä tämä oli.
Myöhemmin selvisi, että se on Psalmista 91, jakeet 14-16.
Olin lapsena opetellut sen ulkoa. Se nousi mieleeni kolme kertaa.
Kysyisin, että tekikö joku ulkopuolinen jotain,-
joka antoi sinulle voimaa palata kuoleman partaalta?
Kun tämä psalmin kohta tuli kolme kertaa mieleeni -
tiesin sisimmässäni, että en kuole, koska olen jo pelastunut.
Sitähän pitkä elämä tarkoittaa.
Seuraavaksi kuulin jonkun sanovan: tämä on ihme.
Silloin hypähdin. Tulin tietoiseksi fyysisestä maailmasta.
Katsoin ympärilleni ja erotin sanat lausuneen hahmon sumeana.
Henkilö oli lääkäri, jolle olin kertonut Jeesuksesta.
Hän katsoi laboratoriotuloksia ja oli ihmeissään.
Yön kuluessa arvot olivat palautuneet lähes normaaleiksi.
Hän katsoi ja kosketti minua kysyen kuulenko häntä.
Halvaantuminen esti minua vastaamasta.
Hän kosketti otsaani ja sanoi, että jos kuulet ääneni, räpäytä silmää.
Tein niin. Hän oli innoissaan, kuin olisi päässyt kuuhun.
Mennään eteenpäin. Sinun oletettiin siis olevan halvaantunut.
Kuinka kauan kesti, että paranit täysin?
Suureksi hämmästykseksi, -
pystyin jo samana iltapäivänä vaihtamaan asentoa ilman apua.
Seuraavana päivänä koin virtsaamistarvetta.
Katedri poistettiin ja minut vietiin WC:hen pyörätuolissa ja -
neuvottiin miten toimia.
Sitä seuraavana päivänä saatoin nousta istumaan ilman apua.
Sitten sain kolmijalkatuen auttamaan tasapainoa ja liikkumista, -
ja sitten kainalosauvat. Kaaduin monta kertaa, mutta olin sinnikäs.
Olin kuin luuranko.
Kaikki letkut poistettiin, ja aloin saada nestemäistä ravintoa.
Voimani lisääntyivät tunti tunnilta.
Olin saanut yliluonnollisen kosketuksen.
Pyörätuolista, kolmijalkatukeen ja kainalosauvoihin kesti kolme päivää.
Neljäntenä päivänä harjoittelin kävelyä kepin kanssa.
Viikon kuluttua kotiuduin sairaalasta, -
ja tästä noin viikon päästä saarnasin seurakunnassa.
Lupasin Jumalalle, sillä tiedän hänen parantavan yliluonnollisesti, -
että saarnaan tästä ja lasken käteni sairaiden päälle.
Kun he paranevat, Sinä saat kunnian.
Minä tiedän, että olet parantaja.
Kertomuksesi on kiehtova ja voisimme puhua siitä tuntikausia. Kiitos.
Kiitos mahdollisuudesta. - Aamen.
Ohjelma jatkuu katkon jälkeen.
Raamattu kertoo, että jokainen hyvä ja täydellinen lahja tulee ylhäältä -
valkeuksien Isältä, jonka tykönä ei ole muutosta, ei vaihteen varjoa.
Tutustu Isään. Hän haluaa avata rakastavan sydämensä sinulle.
Jos sinä tai joku tuntemasi henkilö kärsii vakavista terveysongelmista, -
rukoile yksinkertaisesti kuten Chris, ja Jeesus puuttuu tilanteeseen.
Tässä kaikki tällä kerralla Vancouverista Kanadasta.
Kiitos kun katsoit ja näkemisiin.
NEWSBOYS: "JUMALA EI OLE KUOLLUT"
Voi kun rakkaus räjähtäisi ja herättäisi kuolleet.
Niin voimakas rakkaus, että se saisi aikaan vallankumouksen.
Voi kun rakkaus räjähtäisi ja herättäisi kuolleet.
Niin voimakas rakkaus, että se saisi aikaan vallankumouksen.
Antamasi vapaus saa minut hämmennyksiin.
Selviän tässä maailmassa.
Jumalani ei ole kuollut. Hän on varmasti elossa.
Hän elää sisällämme. Hän karjuu kuin leijona.
Jumala ei ole kuollut. On varmaa, että Hän elää.
Hän elää sisällämme. Hän karjuu kuin leijona.
Nouskoon toivo ja väistyköön pimeys.
Uskoni on kuollut, tarvitsen ylösnousemuskokemusta.
Antamasi vapaus saa minut hämmennyksiin.
Selviän tässä maailmassa.
Jumalani ei ole kuollut. Hän elää varmasti.
Hän elää sisällämme. Hän karjuu kuin leijona.
Jumala ei ole kuollut. On varmaa, että Hän elää.
Hän elää sisällämme. Hän karjuu kuin leijona.
Suomennos: Pirkko Oittinen