Tänases "Pöördepunktis"...
Ma polnud üldse rõõmus selle üle, mida tegin.
Kuid samas olin lõksus.
Täielikus pimeduse lõksus,
tundes hirmu surma ees.
LOOTUS
VÕIT
ELU
PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast vaatama "Pöördepunkti"!
Oleme Sheritoni hotellis Kampala linna südames, Ugandas.
Alustame Uganda vanasõnaga:
"Ole valvel, kui punane sipelgas, kelle tundlad on koguaeg püsti."
Ehk teisisõnu - ole kaine meelega ja jälgi, mis toimub.
Mida siis teha, kui kurjus koputab su uksele?
Simi jagab mõned julgustavad mõtted, kuidas selles olukorras võita.
Ole hea Simi.
Tänan!
On võimatu avada telekat, ilma, et ei kuule sealt midagi halba.
Olgu tegu siis mõne sõja, näljahäda, haiguse või vägivallaga.
Kuid ma tahan julgustada sind Roomlastele 12:21 põhjal, mis ütleb:
"Ära lase kurjal võitu saada enese üle, vaid võida sina kuri heaga!"
Martin Luther King Jr. ütles kord,
et pimedus ei saa ajada välja pimedust.
Ainult valgus saab seda teha.
Vihkamine ei saa ajada välja vihkamist -
ainult armastus saab seda teha.
Meie parim relv pole mitte vihata, vaid armastada ja olla valguseks.
Nõnda nagu Jeesus ütles Luuka 6. ptk.s':
"Armastage oma vaenlasi, tehke head neile, kes teid vihkavad,
õnnistage neid, kes teid neavad
ja paluge nende eest, kes teid halvasti kohtlevad."
Sellel on suur tasu, kui teed head.
Ja Jeesus jätkas: "Siis on te tasu suur ja te olete Kõigekõrgema lapsed."
Pea meeles, et vihkamine pole lahendus,
vaid armastus on.
Nii usun täie kindlusega, et armastus võidab alati.
Aitäh Simi!
Rääkides võitlemisest.
Tema isa on vanim mees ajaloos,
kes on võitnud profipoksi raskekaalu meistrivõistlused.
George Foreman III on isegi poksiringis võitmatu,
jagades hiljuti Holly'ga poksi ala nippe ja nõuandeid,
mis võivad tuua sulle võidu ükskõik, millises elulahingus.
Ta on fitnesstreener, poksija
ja legendaarse George Foreman'i poeg.
Nõnda nagu ta isa, nõnda on ka George Foreman III
võidelnud oma võidu nimel nii poksiringi sees kui väljas.
Oma uues raamatus "Võitlusvaim" toob George esile 12 võtit,
mis aitavad sul toime tulla ükskõik, millega,
mida elu su teele ka ei tooks.
Te olete korralik tegija poksiringis,
kuigi enamus meist teavad vaid te isa saavutustest.
Kuid te olete saavutanud 15 võitu ja 0 kaotust.
Lisaks 14 nokauti.
Kuigi te isa ei tahtnud algul, et teist poksija saaks?
Jaa. Üldse mitte.
Kaks keelatud teemat, millest ma noorena rääkida ei tohtinud
olid poks ja tüdrukud.
Kui ta aga siis kuulis, et olen juba aasta otsa trenni teinud
ja tahan võistlema minna,
ütles ta, et tahab mind ise treenida.
Millega ema oli ka väga nõus.
Nii saigi mu isast mu treener pea 5. aastaks.
Mäletan te raamatust,
et esimesed päevad isaga treenides polnud üldse toredad.
Mida ta siis tegi?
Ta pani mu esimese asjana saabastes 16 km jooksma.
Ta muudkui küsis mu käest: "Millal sa selle ära teed?"
Kuniks ostis mulle ühel päeval sõjaväe saapad,
mis polnud mulle isegi parajad
ja ütles 2h peale seda: "Läksime!"
Nii jooksimegi 16 km,
nii et mul on veel siiani sellest ajast jalgadel armid.
Kuid ta tahtis teada, kas olen nõus kogema ka valu,
sest kui ma poleks seda olnud, poleks ta saanud mind ka õpetada.
Rääkisite just valust läbi minemisest,
mis on seotud ka te raamatuga "Võitlusvaim".
Toote oma raamatus välja 12 võitlusseadust
ja selle, kuidas olla võidukad oma elus.
Kuid see kõik sai tegelikult alguse sellest isa poolt esitatud väljakutsest.
Ma kasvasin üles koos isaga treenides
ja me rääkisime sageli spordis esinevatest dilemmadest.
Ja ta läks alati tagasi võitlemise teema juurde,
öeldes, et ma ei oska võidelda.
Küsisin, mida ta selle all silmas peab?
Ja kui minust poksija sai, siis ta ütles ühe või teise kohta:
"Ta on küll võrratu tšempion, kuid ta ei osanud võidelda."
"Ta on küll võrratu poksija, kuid ta ei oska võidelda."
Nii õhutas ta mind välja uurima, mida see võitlemine siis tähendab,
kuniks sain teada, et see on miski,
mis sünnib su kahe kõrva vahel ja kaugemal esimesest pilgust.
See sõltub su mõtteviisist.
Nii see väljakutse algas.
Nii vaatasin viite võitluses kehtivat seadust,
mis kehtivad ka igapäevaelus.
Nii et, neid järgides on sul ka suur võimalus võita.
Samas kui te raamatus on tegelikult 12 sellist seadust.
Tahaksin lugeda ette 9'nda neist, mis mulle kõige enam silma torkas.
"Igakord, kui vastuseis sind tabab, kanna hoolt selle eest,
et tabad vastuseisu kolmekordse löögiga vastu."
Poksis on nii, et kui teine sind lööb, saab ta punkti.
Ehk siis, igakord, kui nii juhtub,
tahan lüüa kolme punktiga vastu ja nii on võimatu kaotada.
Elus tuleb tagasilööke.
Keegi ütleb, et sa ei saa hakkama või sa kaotad oma töö
või sul on mõni haigus või mis iganes -
siis pead tegema kolme asja, et selle vastu sõdida.
Vastama tugevama löögijõuga, mis tagab sulle võidu.
Minu jaoks tähendab võit võitlemist.
Seda, et sa ei põgene ühegi asja eest, vaid tegeled sellega ja võitled.
See on see, mis võidu toob.
Kõik muu on ainult...lihtsalt anumine.
Mainiste võitlemist terviseprobleemide korral.
Te raamat on kirjutatud koostöös ühe Mary nimelise naisega,
kellel diagnoositi sclerosis multiplex
ja öeldi, et ta ei hakka enam kunagi käima.
Talle öeldi seda kõike ajal, mil ta ise oli võitlemas selle looga.
Mida te tema loo põhjal võitlemise kohta õppisite?
Seda, et need võitlusseadused
ei kehtinud vaid minu kui noore mehe elus
või mu isa elus,
aga need kehtivad kõigi eludes.
Mary lugu on ehe näide sellest.
Arstid käskisid tal valmistuda elama ratastoolis
kogu oma ülejäänud elu.
Ta lamas tol ajal diivanil, ei suutnud postkastinigi minna
ja tarbis 18. erinevat rohtu.
Kuniks mõtles mingil hetkel: "Ma ei taha sellisena välja minna.
Ma ei taha selliselt elada.
Tahan elada kui võitleja."
Nii otsustas ta teha kõikvõimaliku, et oma elu tagasi saada.
Nii läks ta ühte kooli,
kus õppida korralikult ja puhtalt orgaanilist toitu sööma.
Aasta peale seda ei võtnud ta enam ühtegi tabletti
ja 6. aastat hiljem pole tal enam mingeid haigussümptomeid.
Arstid pole midagi leidnud ja julgustavad teda jätkama uut eluviisi
Sest tal on energiat, ta suudab käia ja elust rõõmu tunda,
mängides ka oma lastelastega.
Nii õpetas Mary mulle,
et need võitlusseadused kehtivad kõiges.
Olete jälginud erinevaid võitlejaid.
Mis on kõige enam levinud läbiv omadus nende juures,
mis aitab neil oma võistlusi võita?
Suured võitlejad lihtsalt ei anna alla.
Kui mõni plaan või nurk ei tööta;
kui oled vingelt ette valmistunud, aga mõni asi siiski ei tööta,
siis ainus asi, tänu millele võidad, on see, et sa ei anna alla.
Sest kui annad alla,
pole kasu ühestki mu nõuandest või kõigest muustki.
Jah, elus tuleb ette ka väikesi asju, mis õhutavad sind alla andma.
Väikesed asjad, mille eest põgened.
Kui aga põgened juba väikeste väljakutsete eest,
siis suuremate puhul pole sa enam ammugi võimeline võitlema.
Nii et, võit tuleb, kui sa ei anna alla.
Ja kui su vastane mõistab, et sa ei anna alla, siis ta loobub.
Üks küsimus veel.
Rääkides võitlemisest ja võidust,
siis Piibel räägib ju samuti võidukas olemisest.
Lugesin sellest, kuidas te esimest korda Jeesusest kuulsite.
Te mõistsite Teda paremini tänu lähedasele suhtele oma isaga.
Rääkige, kuidas te suhe oma isaga on mõjutanud te suhet Jumalaga?
Mu suhe oma isaga ja lugu Jeesusest
tõid täieliku terviklikkuse mu ellu.
Esiteks esindas Jeesus oma Isa.
Teiseks mõistis Ta seda vastutust, mis sellega kaasas käis.
Ta tahtis olla oma Isa moodi,
kuid samas tundis suurt hirmu selle ees, mida see tähendas.
Kuniks Ta isegi küsis: "Kas ma tõesti pean seda tegema?"
Ta teadis, et peab tegema midagi, mis ületas Ta enda võimekuse.
See kõik tuli Ta Isa käest.
See kõnetas mind.
Soov olla oma isa moodi,
samas teades, et sa ei saa kunagi nii suureks kui tema.
Kuid teisalt on sul oma ülesanne, mis on sama suur ja võrratu
ja mida tuleb täita ka siis, kui isegi ei taha.
See on see, mis inspireerib mind ja mind takka ajab.
Kui tõsi!
Kui suur või väike ka su võitlus poleks - sa ei tohiks kunagi alla anda.
Peale pausi liitub minuga üks Uganda mõjukamaid evangeliste.
Me peame teadma ja mõistma seda lugu.
Mis on tõsi ja mis mitte?
Sellest läbi minnes ei läinud ma sellest üksi läbi.
Mu lapsed läksid sellest läbi.
Ja mu naine ja mu kogudus.
"Kes valmistab maale vihma, kes laseb tärgata rohu mägedele.
Issandal on hea meel neist, kes teda kardavad,
kes loodavad tema helduse peale." Psalmid 147
Tere tulemast tagasi Ugandasse!
Täna kohtume Robertiga,
kes on Imede Katedraali rajaja ja juhtivpastor.
Tegu on megasuure kogudusega siin Kampalas.
Kuid ta teekond pole olnud kerge.
Ta oleks sündimise hetkel peaaegu surnud
ja sattus ka väljapressimise ohvriks.
Tere tulemast me saatesse pastor! - Tänan!
Nii tore on olla tagasi Ugandas
ja aitäh, et lubasite meil ka oma kogudusse tulla.
Rääkida on palju ja aega on vähe,
kuid rääkige meile sellest intsidendist oma sündimisega seoses.
Mis juhtus?
Ma sündisin 13-liikmelisse perre,
olles ise 12'nes laps.
Kuid mu sündimine oli teistmoodi.
Juba see viis, kuidas mu ema mind ootama jäi,
oli problemaatiline.
Ja kui siis oli aeg mind ilmale tuua, viidi ta ühest haiglast teise,
sest ta kaotas mind sünnitades teadvuse.
See kõik toimus 1962. aastal,
kus tolle aja haiglad polnud nii kaasaegsed kui täna.
Kui mind haiglasse viidi,
pidi mu isa otsustama, kes peaks ellu jääma -
kas ta naine või poeg?
Nii otsustati, et emale tehakse keisrilõige.
Kuid enne veel, kui ta teadvuse kaotas,
oli mu pea juba välja tulnud,
samas kui mu ülejäänud keha oli veel sünniteedes kinni.
Nii tuligi otsustada, kumb?
Otsus oli see, et mul lõigatakse pea ära
ja seejärel lõigatakse ema kõht lahti, et mu keha sealt kätte saada.
See oli see otsus.
Kuid kui teda seda siis opisaali lükati, tuli ta taas teadvusele
ja ta suutis mu siiski ise ära sünnitada.
Nii et, minu siia ilma tulek oli väga dramaatiline.
Nii nagu mu elugi on seda olnud.
Te sünd oli suur draama nagu kõik sellele järgnevgi.
Täiesti uskumatu lugu!
Kuid läheme siit ajas edasi.
Rääkisime eelmine kord ühest asjast, kuid ainult õige pisut.
Aafrika on maana käinud läbi nii paljust.
Sõdadest ja kõigest muust.
Nii usun, et andestuse teema on üks suur teema me jaoks.
Ka teie elus oli midagi, millega pidite isiklikult tegelema.
See oli seotud teatud rünnakutega viimastel aastatel,
millest olete õnneks läbi tulnud.
Võite te tõesti öelda, et peale kõiki neid tagarääkimisi
ja laimamist nii koguduses, kui kus iganes mujal,
olete te tõesti andestanud neile inimestele?
Andestamine on eluaegne treening.
Ma nimetan seda treeninguks.
Kui keegi ütleb või teeb sulle midagi,
siis kiire andestamine pole minu jaoks automaatne tegu.
Tegu on protsessiga, millest tuleb läbi minna.
Sa pead jõudma asjadest arusaamisele.
See, millest ma läbi läksin, ei puudutanud vaid mind.
Ka mu lapsed, naine ja kogudus läksid sellest läbi koos minuga.
Kogu me organisatsioon
ja inimesed, kes olid mind tundnud ja usaldanud.
Sõbrad.
Ka vaenlased.
Nii et, andestamise puhul pole tegu vaid andestusega,
vaid sa pead ka teadma ja mõistma kõike toimunut.
Teadma, mis on tõde ja mis mitte.
See protsess aga on pikk.
See on miski, mis kisub kogu maailma kaasa.
Isegi rahvusvahelise meedia.
Su lapsed käivad tänaval ja näevad seda sealgi.
Neid kiusatakse koolis ja nad toovad selle koju kaasa.
Seetõttu on andestus kui veevoog,
mis muutub omakorda mitmeks uueks veeojaks.
Nii et, kui üks neist saabki suletud, läheb see kusagilt mujalt ikka edasi.
Nii et, andestus ei käi automaatselt, vaid see on üks protsess,
mille kallal kristlasena, usklikuna ja lihtalt inimesena vaeva näha.
Tahan küsida midagi seoses sellega,
et tsiteerite oma jutlustes sageli Taavetit, kes ütles:
"Olen rõõmus, et kogesin oma kannatusi."
Kas see on miski, mida ütlete kerge südamega?
Sest kogu loost välja tulles pidasite maha terve seeria krussaade,
kus jagasite oma vestlustest Jumalaga.
Tuhanded inimesed tulid Jumala juurde
ja sellest kasvas ka välja teie suur meediateenistus,
tänu millele olete jõudnud paljude teistegi maadeni.
Kas sellele kõigele vaadates võite tõesti täie siirusega öelda,
et olete rõõmus kogetud kannatuste üle?
Selles peitubki andestuse ilu,
sest kui koged kannatusi, pead jooksma Jumala juurde.
Minu sõnum inimestele on: "Jookse Issanda juurde!
Mis iganes ka sinuga ei juhtuks - jookse Issanda juurde!"
Sellega liigud sa eemale oma kannatuse punktist
ja oma taas tõusmise suunas.
Vahel me küll sureme kuskil orus.
Andestamatuse, kibestumise ja kättemaksu orus.
Kui kui lähed Jumala juurde, siis Ta viib su ka üle teisele poole
ja see on see, mida ma tegin.
Tänu kannatustele kasvasime me ka 1000 korda suuremaks,
kui me seda muidu oleks olnud.
Täna me käime kitsal teel, kuid õrnalt koos oma Issandaga,
nähes edasi liikudes tohutuid plahvatusi.
Seda selliselt,
et me rajasime möödunud aastal organisatsiooni "AfriAbi",
mis esimest korda ajaloos osutab abi teisele Aafrika maadele
ja ka Lõuna-Sudaanile.
Me kogusime ühe kuuga 2,1. miljonit dollarit,
mille eest annetasime toiduabi Lõuna-Sudaanile, kus käib sõda.
See on vaid üks tulemus sellest,
kui jätad oma kannatused ja astud võidu sisse.
Mida aga tulevik teile toob?
Igal ühel on muidugi oma arusaamad,
mis võiks sündida Aafrika või Ugandaga,
kuid kuidas on teie ja teie teenistusega?
Ühtlasi on teile ka antud nö nägemise and,
seega millisena te näete oma katedraali, teenistuse,
Uganda ja Aafrika tulevikku?
Me oleme hetkel viimas läbi oma 50'ndat krussaadi kogu Ugandas.
Me vajame ärkamist.
Uganda tulevik peitub ärkamises.
Uganda tulevik peitub Jumalas, ilma kelleta meil pole mingit lootust.
Samas peame käima demokraatia ja arusaamise teed,
peatades igasuguste jamade laine, mis on laastanud Aafrikat pikka aega.
Kuid me näeme lootust oma maale tänu Jumalale
ja seda rohkem kui eales varem.
Me peame toitma oma naabreid.
5,6. miljonit sudaanlast on nälga suremise äärel.
Sõda ja konfliktid pole lõppenud
ja Somaalias on endiselt terrorismi.
Me sõjavägi on seal abiks.
Kongos on probleeme.
Olukorrad halvenevad siin ja seal.
Kuid me vaatame neid asju läbi usu ja Jeesuse Kristuse prillide,
kogedes lootust, et mis iganes ka poleks juhtunud -
tulevik on meie päralt koos Jumalaga.
Aitäh teile olemast me saates!
Peale pausi lugu naisest,
kelle vabaduse maitsemine muutus kibedaks.
Olin kui vangikongis,
nii et, kui sealt välja sain, olin tõeliselt vaba,
et teha mida iganes tahtsin
ja kus keegi ei kontrollinud mu elu.
PÖÖRDEPUNKT
"Aga õigete rada on otsekui valgusepaistus,
mis muutub üha selgemaks, kuni päev on saabunud." Õp.4:18
Tere tulemast tagasi!
Naine järgmises loos elas laia elu ja pidas sõpradega pidu.
Tema haigestumine aga juhtis teda veelgi suurema pimeduse sisse.
Vaata!
Ma polnud üldse rõõmus selle üle, mida tegin.
Kuid samas olin lõksus.
Täielikus pimeduse lõksus,
tundes hirmu surma ees.
Edith kasvas üles usklike peres.
Ta isa oli lausa anglikaani koguduse preester.
Kodust ära kolides muutus ta elu aga drastiliselt.
Kui elad üksi, teed, mis tahad.
Kodus elades tundsin end kui vangis,
nii et, kui sealt ära sain, olin vaba tegema, mida iganes tahtsin.
Keegi ei kontrollinud enam mind.
Maailma elu oli äge!
Käisin pidudel ja tegin, mida iganes.
Olin täiesti eemal Jumalast ega käinud ka kirikus.
Elasin lihtsalt lõbusat elu.
Kuid disco muusika ei kandnud enam, kui Edith korraga haigeks jäi.
Mul oli emakaga probleeme.
Otsustasin minna günekoloogi juurde kontrolli,
kuid ta ei leidnud, mis mul viga?
Käisin muudkui mööda haiglaid
ja sõbrad käisid vaatamas, kuidas mul läheb?
Nemad olid ka need,
kes pakkusid mulle rahvaravitsejate ja prohvetite abi,
öeldes, et peaksin seda proovima.
Edith oli algul skeptiline,
kuid soovides saada terveks, otsustas ta siiski proovida.
Läksin ühe naise juurde,
kes vaatas mu läbi igasugu peeglite ja muude asjadega.
Ta ütles, et põhjus, miks arstid midagi ei leia, on selles,
et mu elu üle on prohveti kutsumine
ja kui ma seda kutset vastu ei võta, siis ma suren.
Küsisin siis, mis on järgmine samm?
Naine käskis Edithil 6. kuuks enda juurde katseajale jääda.
Nad käisid ka koos esivanemate vaime üles äratamas,
et Edith saaks hiljem palvetada teiste tervenemise eest.
Mulle ei meeldinud see, kuidas nad seda tegid.
See läks mu usu vastu.
Kuid kuna mulle oli öeldud, et mul on see and
ja kui ma ei kasuta seda, siis ma suren,
siis mis valikut mul oli?
Mul polnudki valikut, sest ma ei tahtnud surra.
Tundsin tohutut hirmu
ja mul oli väga ebamugav oma otsuse tõttu.
Olin veelgi suuremas segaduses.
Usun, et see oli saatana töö, kes oli mu segadusse ajanud.
Mida enam ma oma olukorda muuta püüdsin,
seda sügavamale ma langesin ja seda pimedamaks kõik muutus.
Tervenemise asemel muutus ta olukord hoopis halvemaks.
Kuniks miski ütles talle: "Mine tagasi kirikusse!"
Kohtasin pühapäeval kirikus üht sõpra,
kes ütles, et ta näeb, et minuga ei ole kõik hästi.
Tead, saatan ei väsi kunagi.
Ta ajab sind aga takka ja viib su kokku valede inimestega.
Ja seda saatan tegigi - viis mind kokku valede inimestega.
Nii ütles ka see sõber mu kirikust, et tahab viia mu kellegi juurde,
kes seekord oli meesterahvas.
"Me tegeleme su olukorraga ja ajame selle korda."
Olin õnnelik mõtte üle, et mu olukord saab korda,
teadmata, et langen veelgi sügavamale
kui ma seda juba olin.
See mees viis mu jõe äärde, kutsudes samuti esile esivanemaid.
Ta tegi seda kahe valge kana abil.
Ta kastis mind sellesse jõkke
ja ma arvasin, et kõik on hästi, sest ma tundsin end hästi.
Ma polnud enam haige ja ma arvasin, et minuga on hästi,
teadmata, et ma ei saa petta oma Issandat.
Edith oli kahe vahel - surmahirmu ja vanemate poolt jagatud usu vahel.
Ta otsustas pöörduda Jumala poole.
Sain aru, et vajan päästet ja ühenduse taastumist Jumalaga.
Hakkasin nüüd Jumalat otsima,
palvetades kogu loo pärast ja paludes vabaks saamist.
Ühtlasi aga palusin Jumalalt pastorit, kes mind aitaks.
Edith kohtus ühe pastoriga ja rääkis talle kõigest toimunust.
Nad põletasid ära kõik, mille rahvaravitsejad olid talle andnud
ja ta pühendas oma elu taas Jumalale.
Nii ma saingi päästetud.
Pastor ütles: "Saatan röövis sinult kõik.
Ta muutis sinu sees kõik,
muutes sind esivanemate vaimude kummardajaks.
Kuid sa pole seda."
See teekond oli mulle õppetunniks.
Jumal ajas mind taga, öeldes: "Ma olen valinud su,
et läheksid ja jagaksid häid sõnumeid minust kõigiga."
Mu palve on, et inimesed otsiks Teda ja palvetaks
ja ma tõotasin Talle, et ei vaata enam kunagi tagasi.
Rist on mu ees ja maailm mu selja taga.
Võib-olla otsid sinagi lahendust mõnele problemile,
mis tundub lahendamatu.
Tahan julgustada sind otsima Jumalat ja sa leiad Ta.
Kuula, mida Jeremija 1:5 ütleb:
Enne kui ma sind emaihus valmistasin,
tundsin ma sind,
ja enne kui sa emaüsast välja tulid, pühitsesin ma sinu."
Kui su arvuti üles ütleb, lähed sa selle tootja juurde.
Kui aga ise üles ütled, pöördu oma Looja poole.
Kui tahad küsida kelleltki, kuidas alistada oma elu Jumalale,
siis võta meiega ühendus, leides me andmed ekraanilt.
PÖÖRDEPUNKT
Jeesus küsis Piiblis:
"Kas keegi isadest annaks oma lastele kivi,
kui nad paluvad leiba?
Või mao, kui nad paluvad kala?
Kui juba teie oskate anda häid ande oma lastele,
kui palju enam siis teeb taevane Isa seda neile,
keda Teda paluvad."
Võta aega, et õppida tundma oma taevast Isa.
Ta igatseb jagada oma armastavat südant sinuga.
Tere tulemast tagasi!
Me saade on peagi lõppemas,
aga külasta meid Twitteris
ja vaata ka me päevasäutsu #heavõidabhalva
Lõpetuseks aga veel üks laul
ja me parimad soovid ning õnnistused teile kõigile.
Tõlge: Anne-Ly Raukas