Tänases saates...
Teenisin 17-18aastasena 1000-2000 dollarit nädalas.
Raha tõi kaasa mõjuvõimu, aga ka vägivalda ja ohte,
kuid selles eas tundus kõik nii põnev.
PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast vaatama me saadet!
Alustame tänase päeva hästägiga #HeaksPöördumine.
Jaga meiega Twitteris,
kuidas mõni halb asi su elus on pöördunud heaks?
Menukirjanikul Debbie Macomberil on kogemusi heaks pöördumistega.
Tal õnnestus pöörata oma hirm kuulsuseks.
Ta jagas sellest kõigest meie reporteri Holly Flood'iga.
Debbie Macomber on New York Times'i menukirjanik.
Tema romantilisi romaane on trükitud üle 170 miljoni teose.
Üks väike lõuna? - Ma juba käin kellegagi.
Tean, kuid ta on liiga vana su jaoks.
Tema raamatute põhjal on tehtud telesarju ja filme.
Su lugu on väga põnev,
kui mõelda erinevusele su elu alguse ja tänase päeva vahel.
Õppisid lugema alles 10aastaselt ja sul esines lugemisraskusi.
Mis tunne see oli kasvada üles selliste raskustega?
Minu lapsepõlves, 50-60'ndatel ei tunnistatud lugemishäiret.
Olin alati oma klassis kõige viimane.
Mu 3. klassi õpetaja ütles mu emale, et olen küll armas tüdruk,
kuid koolis ma hakkama ei saa.
See on tõsi ja ma lõpetasin vaevu keskkooli.
Abiellusin väga varakult, kuid unistasin alati kirjutamisest.
Lausa hämmastav, et sul selline unistus oli.
Samas olid sul ka omad hirmud.
Kartsid, et inimesed naeravad su üle ja seetõttu sa ei kirjutanudki.
Kuidas sa üldse ületasid oma hirmu ja siiski kirjutama hakkasid?
See on seotud mu kalli nõoga, kes suri leukeemiasse.
Jumal otsekui ütles mulle, et oma unistusi ei saa maha matta
ja kui tahan saada kirjanikuks, pean sellega alustama.
Mul oli sada vabandust ja õigustust, miks minust ei saa kirjanikku.
Neid oli lihtne leida tänu oma negatiivsele minevikule.
Tuttav lugu. Paljudel on unistusi ja eesmärke, kuid ka hirmu.
Mõtleme: "Kunagi tulevikus!" ega hakka peale.
Kuid sina ületasid oma hirmud
ja tänaseks on su raamatute põhjal loodud nii telesarju kui filme.
Mis tundeid see sinus tekitab?
Piiblis, Efeslaste kirjas on öeldud,
et Jumal on võimeline tegema nii palju enamat,
kui oskame eales paluda või mõelda.
Seda lugedes tänan alati Jumalat selle eest,
kuidas Ta on teinud neid asju mu elus üle kõigi ootuste.
Usk on paljuski aluseks kõigele, mida me teeme.
Sa tegutsed ilmalikus sfääris, kuid leiad ikka viisi,
kuidas punuda neisse lugudesse ka oma väärtushinnanguid.
See on huvitav,
sest paljud ilmalikus sfääris töötavad kristlasted
püüavad varjata oma usku.
sest me ei taha ärritada neid, kes ei usu.
Kuidas sul on see õnnestunud
ja miks see on nii oluline jagada oma väärtushinnanguid?
Kõik lähtub sellest, et ma ei saa kuidagi eraldada
Debbiet, kes on kirjanik ja samas Jumalat armastav kristlane.
Need kaks käivad käsikäes.
Samas, ma kunagi ei jutlusta,
vaid ma tõstan hoopis esile Jumala armastust.
Ma ei sea kristlust kunagi negatiivsesse valgusesse.
Kõik mu raamatutegelased käivad alati kirikus.
Tõstan esile seda, et see on tee, mida mööda käia.
Ühtlasi kätkevad mu lood endas lootust ja andestust.
See on see, mida Jumal meilt ootab -
et me armastaks üksteist
ja see on ka see, millest mu raamatud räägivad.
Räägid väärtustest ka oma uues raamatus "Hõbelaternad".
Mis on need väärtused, mida tahad, et lugejad endaga sealt kaasa võtaks?
Kõigi mu raamatute läbiv teema on lootus.
Selles raamatus on see eriti seotud tervenemise- ja andestamisega.
Raamat räägib majapidajannast, kelle mees hukkus Afganistanis.
Noor leinav lesk ostab endale külalistemaja
ja kuuleb esimesel ööl oma meest unenäos ütlemas,
et nii ta naine kui kõik teised kogevad seal majas tervenemist.
Nii et, iga sinna saabuv murtud südame- ja meelega külaline
kogeb tervenemist.
Mida su lugemishäire ja muud väljakutsed
on su jaoks kirjutamise vaatenurgast tähendanud?
Jumal on andnud mulle lugude jutustaja anni.
Kirjutama õppimine oli minu jaoks tõeline õppeprotsess.
Õppimine käis nelja tähe kaupa.
Kuid ma ei andnud alla, sest tahtsin täita oma unistust.
Esimese raamatu väljaandmine oli tõeline Jumala ime.
Kirjutades palun alati Jumala abi sõnade ja lugude leidmiseks.
Palvetan igal oma kirjutamise päeval.
Ma olen lugude jutustaja, kelle jaoks kirjutamine on väga raske.
Kuid ma saan sellega hakkama, kuna mul on oma abiline.
Tuleksin tagasi su esimese raamatu ilmumise juurde.
Mis tunne see oli peale kõiki su võitlusi ja mõtteid,
kas saad ikka hakkama, kas inimesed naeravad su üle
ja kuidas edasi.
Mida sa tundsid peale esimese raamatu ilmumist?
Ühe sõnaga öeldes oli tunne erakordne!
Sellega kadus nii mu 3. klassi õpetaja arvamus
kui kõik mineviku negatiivsus.
Jumal murdis neist läbi.
Ütlesin: "Jumal, sa istutasid selle unistuse mu südamesse
ja aitasid sellel ka täituda. Tuhat tänu Sulle!"
Nii mõnelgi vaatajal võib olla
mõni Jumala poolt antud unistus või and,
nagu sul on lugude jutustamise and.
Samas takistused ja hirmud on hoidnud neid tagasi.
Mida sa ütleksid sellistele inimestele?
Annaksin nõu teha nii nagu mina tegin.
Istudes iga päev oma laenatud kirjutusmasina taha,
uskusin jumalikku juhtimisse.
Ma uskusin, et Jumal muudab võimatu võimalikuks.
Usu oma unistuses peituvasse väesse.
Jumal ise on selle andnud ja vaata, kuidas Ta selle ka täide viib.
Debbie lugu on tunnistus sellest,
kuidas vaid üks ususamm muudab su komistuskivi hüppelauaks.
Simisola Okai on aga nüüd siin tänase Facebooki küsimusega.
Nigeeriast pärit Joshua küsib,
kuidas saada lahti halbadest sõpradest?
Jäta nad lihtsalt maha. Nii lihtne see ongi.
Ma ei taha küll kõlada karmina, kuid halvad sõbrad tuleb maha jätta.
Olen nõus. Piiblis on öeldud, et halb seltskond hävitab hea loomuse
Lõpeta halbade sõpradega lävimine
ja palu, et Jumal kingiks sulle häid sõpru.
Õpetussõnades 13:20 öeldakse: "Kes tarkadega läbi käib, saab targaks
aga kes alpidega seltsib, selle käsi käib halvasti."
Just. Ja kui oled lahkumas neist,
laula Mary Mary laulu: "Ma kõnnin, ma kõnnin."
Pausi järel aga vettpidav nõuanne,
mis aitab tulla toime elu suurimate väljakutsetega.
Jää meiega.
Jeesus ütleb Piiblis:
"Keegi teist ei anna ju oma pojale kivi,
kui too palub leiba.
Või madu, kui too palub kala.
Kui juba teie annate häid asju oma lastele,
kui palju enam siis teeb seda Taevane Isa,
kui Ta lapsed Teda paluvad."
Õpi tundma oma Taevast Isa.
Ta ootab, et jagada oma armastust sinuga.
Paljud kristlastest vallalised naised ütlevad,
et nende elu on vahel raske ja üksindus on masendav.
Kuid Ivy Julease Newman
kinnitab oma raamatus "Ala nimega vooruslikkus",
et siiski on lootust.
Räägime temaga täna Skype'i teel. Tere tulemast Ivy!
Aitäh selle võimaluse eest!
Oled kirjutanud raamatu:
"Sõnum vallalistele naistele Jumalast, seksist ja suhetest -
ala nimega vooruslikkus"
on mõeldud konkreetselt naistele nagu ka pealkiri ütleb.
Kuid tahtsin küsida ühe selle peatüki kohta:
"Abielueelne seks - hea või halb?"
Kas see on üldse teema, mille üle arutleda?
Sellest peab rääkima, kuna kaasaja kultuur õpetab,
et pole olemas head ega halba.
Nii et küsimus on õhus ja kogudus peaks sellele vastama.
Usun, et vallalised kristlased tahavad kuulda seda vastust.
Ühiskond ise küsib seda, nii et seetõttu peab sellest rääkima.
Nagu aru saan, siis vooruslikkusest rääkides
pead silmas midagi enamat kui vaid seksi.
Räägi meile oma arusaamast vooruslikkuse kohta.
Sõna "vooruslikkus" pärineb ühtpidi 13. sajandist
ja on ehk pisut vanamoene.
See pole enam populaarne,
kuid vooruslikkuse kogemine ise on vägagi ehe ja ajakohane.
Ma selgitan vooruslikkust Jumala suhtest lähtuvalt.
See on suhe, mille sa isiklikult lood.
Eesmärk on elada totaalselt lähedases suhtes Jumalaga,
mis täidaks ka kõik su elus puuduvad romantilised olukorrad.
Selle eesmärk on aidata sul leida su peamine eesmärk Jumalas
ja avastada see.
Paljud vallalised naised ootavad oma unelmate printsi,
raisates sellega abielueelset aega.
Nad näevad abielus kui oma elu tipphetke,
samas kui Jumal on loonud meid ka muude eesmärkide jaoks.
Aeg, mil oleme vallalised, on üks võimalus.
Seetõttu ei peaks me võtma seda ajana,
kus vaid oodata kellegi välja ilmumist.
See on hoopis aeg ja võimalus teha seda, milleks Jumal on kutsunud.
Sa tahad siis öelda,
et on võimalik olla vallaline ja mitte seksida kellegiga,
kuid samas elada siiski elu,
mis pole vooruslikkuse mõistes täielikult pühendatud Jumalale,
kuna otsin rahuldustunnet väljaspool Jumalat?
Just nii.
Paljud naised ütlevad, et nad elavad üksi ja tsölibaadis,
kuid see on vaid üks osa vooruslik olemisest.
Lisaks sellele tuleks otsida sügavamat ühendust Jumalaga,
et leida oma elu eesmärk ja ka viia täide see.
Vallalisi inimesi on palju.
Nad käivad koguduses ja loevad Piiblit,
kuid nad ei koge ikka rahuldust,
kuna nad otsivad seda väljaspool Jumalat.
Ja see on see, kuidas see on vooruslikkusega seotud.
Su raamatus on tsitaat ühelt 31aastaselt sotsiaaltöötajalt:
"Ma ei jõua kokku lugeda, kui paljude meestega olen maganud
ja kui mitu meest on mind alasti näinud.
Kuid mis kõige kurvem - ma ei mäleta, kes nad olid.
Tagantjärgi vaadates küsin: "Milleks see kõik?",
sest see ei viinud mind kuhugile.
Olen endiselt vallaline ja tean, et Jumal peab mind rumalaks."
Paljud meist arvavad, et sellised lood on erandid
ja neid on ehk kokku 1 %.
Kuid olles ringi liikunud ja paljudega suhelnud,
siis kui tavalised taolised lood tegelikult on?
Vägagi tavalised.
On palju kristlastest naisi, kes häbenevad oma seksuaalsust,
kuna nad teavad, et nad ei ela Jumala tahte ja kutse kohaselt.
Nad otsivad naudingut,
mis lähtub tegelikult vajadusest tähelepanu, helluse ja kinnituse järele.
Nii nad siis otsivadki meeste tähelepanu,
ega küsi Jumala käest,
mida Tema neist arvab või kuidas nad välja näevad.
Vooruslikkuse võti peitub selles, et pöörad oma tähelepanu meestelt
ja otsid seda kõike Jumalalt, kes pakub seda koguaeg.
Ta vaid ootab, et lõpetaksid inimliku otsimise
millegi järele, mida pole olemas ja mis ei rahulda
ning tuleksid Jumala juurde
leidmaks Tema eesmärgi oma elu jaoks just praegu.
Räägid õigetest asjadest, väljendades seda ka oma raamatus.
Kuid mis annab sulle pädevuse rääkida neist asjust?
Olen isegi maadelnud sellega, kui selle sõnumi sain.
Jumal kõnetas mind
ja pani selle teema nii tugevalt mu südamele,
et ma lausa kartsin kirjutada.
Ma ei pidanud ennast pädevaks,
kuid Jumal valib kõige ebapädevamad me seast
viimaks täide oma tahet,
nii et alistusin Talle.
Ma palvetasin ja paastusin selle pärast
ja mul kulus kaua aega selle kõige mõistmiseks.
Kuid ma sain isegi prohveteeringuid, et see on Jumala tahe.
Jumalal on vägi panna meid alistuma.
Ta teeb meis oma tööd, et viia täide oma tahe.
Mul oli palju küsimusi, kuid Jumal muudkui kinnitas mind
ja ütles, et pean kirjutama sellest.
Kinnituseks sellest on tõsiasi, kui hästi see raamat on vastuvõetud.
Räägi sellest veidi.
Tean, et see on tõlgitud ka portugali keelde,
kuid mil moel on see üle maailma vastuvõetud?
Jagan siinkohal kahte lugu.
Käisin Brasiilias ja olin pisut pabinas ja skeptiline,
kuna vallalised naised
on nii kultuuriliselt kui kirikliku tausta poolest erinevad.
Kartsin, et see raamat ei kõneta neid,
kuid see kõnetas paljusid.
Brasiilias on ootus, et naised abielluksid noorelt.
Lisaks sellele on muidki erinevusi,
kuid see raamat kõnetas neid.
Teine näide on naisest,
kes oli 25 aastat narkosõltlane ja prostituut.
Ta ütles, et sai mu raamatu ühe oma sõbra käest.
See raamat aitas ta teele, mis muutis kogu ta elu.
Ta tegutseb nüüd narkoennetustöös ja ta suhe perega on taastunud.
Ta on vaba uimastitest ega tegele enam prostitutsiooniga.
Nii et raamatust lähtuv Jumala vägi on ehe.
On hämmastav, kuidas Jumal kasutab mind selles töös.
Jumal ja Tema tegutsemisviis on lihtsalt erakordne.
Aitäh Ivy, et olid koos meiega. - Tänud teilegi.
Peale pausi -
lugu narkomaanist, kes jõudis viimse piiri peale.
Ma ei söönud midagi.
Tahtsin vaid uimasteid ja magasin õues.
See oli lootusetu seis
ja ma ei teadnud, kas tulen sellest välja.
"Kellel janu on, see tulgu minu juurde ja joogu.
Kes usub minusse,
sellest voolavad elava vee jõed." (Johannese 7:38).
Martin oli väike poiss, kui ta kodused lood kiiva kiskusid.
Ta valas oma raevu välja kelle iganes peal.
Peagi aga mõistis,
et vihkas kõige enam peeglist vastu vaatavat meest.
Sellest nüüd räägimegi.
Tarbisin 30 päeva jooksul vahet pidamata uimasteid.
Magasin õues ja mõtlesin, tulen ma sellest üldse välja?
Martini sõltuvus valitses ta elu üle ja tal polnud jõudu muutuda.
Ta tundis end samamoodi kui 5aastasena,
kui isa nad emaga maha jättis.
Ema küll armastas mind, kuid tal oli koguaeg kiire.
Mul polnud kedagi, kes oleks öelnud mulle,
kes ma olen ja miks ma olen ning mis on mu eesmärk ja identiteet?
Ema tegi kõik endast oleneva ja viis poja kirikussegi.
Suuremaks saades Martin kibestus.
Olin vihane nii isa kui õpetajate peale;
ka nende peale, kellel oli kõik olemas, mida meil polnud.
Ta sattus kaklustesse tõestamaks, et kõik on kontrolli all.
Mul oli tunne, et kõik eksivad ja vaid mul on õigus.
See oli ainus viis, kuidas suutsin tegeleda asjadega,
mis tundusid olevat ehedad ja reaalsed mu elus.
Keskkoolis käies pani Martin sõpradega pidu.
Peale esimest ülikooli aastat tagasi koju tulles olid asjad muutunud.
Ta sõbrad olid gängides ja müüsid kokaiini.
Peagi liitus ka Martin nendega.
Teenisin 17-18aastasena 1000-2000 dollarit nädalas.
Raha tõi kaasa mõjuvõimu, aga ka vägivalda ja ohte.
Rohkem vägivalda ja ohte,
kuid selles eas tundus kõik nii põnev.
Aja möödudes väljus aga vägivald kontrolli alt.
Küsimus polnud enam kaklustes,
vaid kas sina tulistasid kedagi või sind tulistati.
Kaotasime ja matsime ühe aastaga u 10 gängikaaslast.
See oli karm.
Martin hakkas ka kokaiini tarbima.
Algul tegin seda vaid selleks, et see oli kättesaadav.
Hiljem sai sellest ellujäämise viis.
Inimesed mu ümber said surma, mind vahistati ja rahavood vähenesid,
kuid mu eluviis jäi samaks, sest ma ei näinud mingit väljapääsu.
Muutuse elluviimiseks kolis Martin ära.
Ta leidis tööd ja lõpetas uimastite tarbimise.
Ta isegi tunnistas oma usku Jeesusesse.
Ometi ma ei andnud oma elu Talle;
ma ei andnud järgi ega kahetsenud.
Olin ühtpidi küll avatud Jumalale, olles väsinud ja tüdinud,
kuid samas endiselt narkosõltlane.
Martin läks tagasi koju
ja järgnevad 10 aastat vaheldusid nii uimas kui selged ajad.
See oli ka aeg, kui ta hakkas käima ühe kristliku neiuga ja isegi kirikus.
Samas narkosõltuvus jäi ja läks veelgi hullemaks.
Tajusin, et ma ei meeldi endale
ja et vihkan seda inimest, kes mulle peeglist vastu vaatab.
End varjupaigas peites, koges ta 30 päeva rasket aega.
Ma ei söönud midagi ja magasin õues.
Olin lootusetu ja mõtlesin, kas tulen sellest kunagi veel välja?
Ta pruut leidis ta üles ja viis järgmine hommik kirikusse.
Pastor tuli peale jutlust Martini juurde ja ütles:
"Pean palvetama su eest."
Ta pani oma käed mu peale ja palvetas.
Kogesin, et nüüd on kõik. See ei saa enam jätkuda selliselt.
Kogesin Jumala armastust enda vasu
sõltumata sellest, milline olin.
Ta armastas mind vaatamata sellele, et vihkasin ennast;
vaatamata mu sõnakuulmatusele ja ükskõiksusele;
vaatamata kõigele halvale, mida olin teinud.
Kogesin selles palves Tema armu ja andestust.
Sel hetkel mõistsin, mis on Jumala armastus.
Mõistsin, mis on Kristuse armastus.
Need muutsid mu elu.
Martin usaldas lõpuks oma elu Jumala hoolde.
Ma sain vabaks.
Ma polnud enam uimastite ega nendega seonduva ori.
Need ei valitsenud enam mu elu üle.
Martin tõdeb, et komistas küll korra,
kui tuli kiiresti tagasi Jumala juurde.
Täna on ta abielus, pastor ja riskinoorte mentor.
Kõik takistused, mis olid enne mu teel,
ei oma enam väge orjastada mind ja juhtida teelt kõrvale.
Jeesus Kristus on puudutanud kogu mu olemust selliselt,
et need kiusatused ei mõjuta mind enam.
See on see, kes Kristus on mu jaoks. Kes Jeesus on mu jaoks.
Jumal armastab sind ja pakub sulle oma vabadust ja armu.
Johannese 3:16 "Sest nõnda on Jumal maailma armastanud,
et ta oma ainusündind Poja on andnud,
et ükski, kes temasse usub, ei läheks hukka,
vaid et tal oleks igavene elu."
Jumalale alistumine muutis Martini elu igaveseks.
Sinagi võid kogeda seda sama rahu ja igavest elu, kui vaid palud.
Palvetame üheskoos.
Jeesus, tule mu ellu.
Tunnistan, et olen ilma Sinuta mitte keegi.
Tunnistan, et olen ilma Sinuta kadunud.
Tunnistan, et pole Sind oma pattude tõttu väärt,
kuid Sina võtad mind vastu.
Issand Jeesus, ma võtan vastu Sinu poolt pakutava elu anni.
Aitäh, et võtad mind vastu. Aamen.
Kui palusid koos minuga, võta meiega ühendust.
Piibel ütleb, et iga hea ja täiuslik and tuleb ülalt -
valguse Isalt, kelle juures pole muutusi ega varjutuste varju.
Õpi tundma oma Taevast Isa.
Ta ootab, et jagada sinuga oma armastavat südant.
Me saade ongi lõpukorral.
Jaga oma tunnistusi #SilverLinings.
Lõpetame Martin Sappi lauluga "Minä võidan".
Kõike head ja ole õnnistatud!
Tõlge: Anne-Ly Raukas