Jõulud on parim aeg lugude rääkimiseks.
Minu lemmik on "Jõululaul."
Lugu räägib mehest, kes muutus, saades aru jõulude tähendusest.
Täna on meil ka oma jõululugu.
Räägime teile kolm lugu.
Terroristide poolt röövitud mehest ja vigaseks jäänud naisest.
Meie produtsent räägib teile oma pöördepunktist.
Jääge meiega! Olgu teil toredad jõulud!
LOOTUS
VÕIT
ELU
PÖÖRDEPUNKT
Häid jõulupühi!
Tänan, et vaatate meie jõulusaadet.
Küllap olete kuulnud laulu "Tulen jõuluks koju."
Meie esimene külaline ei teadnud, kas ta jõuab jõuluks koju.
Dr Dilip Joseph rööviti Talibani poolt.
2012. a. detsembris töötas dr Dilip Joseph Afganistanis,
kui Taliban ta röövis.
Ta oli sunnitud kõndima päevi mööda kiviseid mägestikke,
teadmata, kuhu ta läheb.
Viienda päeva varahommikul
tungisid nende asukohta ameerika merejalaväelased.
Oma raamatus "Röövitud Talibani poolt"
jutustab dr Joseph oma hirmutavatest üleelamistest,
pääsemisest
ja sellest, miks ta jätkab endiselt Afganistani inimeste aitamist.
Tere tulemast saatesse, dr Dilip!
Raamatus "Röövitud Talibani poolt" räägid sinuga juhtunust.
Küsin, et mida sa tegid kohas, kus Taliban sai su röövida?
Töötasin seal koos Morning Star Development grupiga.
Ma juhtisin meditsiinilist tööd Afganistanis.
Olin teinud seda 5,5 aastat.
Ma reisisin edasi-tagasi.
Korraldasin meie personalile meditsiinialaseid seminare.
Sulle räägiti ju tööga kaasnevatest riskidest?
Sina aga otsustasid, et teed seda ikkagi.
Kas sa palusid, et Issand hoiaks ja kaitseks sind?
Meie organisatsioon oli töötanud Afganistanis
viimased 14 aastat.
Meil olid kasutusel väga tugevad turvameetmed.
Tänu Jumalale meil polnud varem mingeid turvaprobleeme.
Kõigi aastate jooksul oli see esimene juhtum.
Siiski, sõjatsoonis reisides, pead kõigeks valmis olema.
Enamus meist teab Afganistanist halbu asju.
Enamus meist mõtleb arvatavasti, et nad ei elaks seal kunagi,
sest sealsed inimesed on kuulu järgi nagu nad on.
Räägi päevast, kui kõik juhtus.
Ma tean, et oled sellest raamatus kirjutanud.
Aga mida sa mäletad sellest päevast?
Enamasti me teame seda, mida me kuuleme.
Aga erinevates maades ja rahvastes on nii palju enamat, mida avastada.
Sel päeval tulime kõige kaugemast kliinikust.
Terroristid olid kuulnud, et seal viibib ka välismaalasi.
Kui nad meid peatasid, tekkis korraks segadus.
"Kes siis välismaalane on?"
Seda eriti tänu mu India päritolule, kuna nägin välja nagu kohalik.
Seda muidugi seni, kuni rääkima hakkasin.
Ma ei osanud kohalikku keelt.
Kui me mõtleme Afganistanile ja Talibanile,
siis tekib me kujutlustes pilt, et kõik on seal kurjad.
Kui sa olid kinni võetud,
siis keset seda segadust tundsid kindlasti hirmu pere pärast.
Mida said teada inimeste kohta, kes sind röövisid?
Need konkreetsed inimesed üllatasid mind väga.
Mõned neist olid kogenud mässajad.
Mõned olid hirmuäratavad.
Ühte kutsuti Lihunikuks.
Ta vääris oma nime, sest lihuniku tööd ta tegigi.
Oleme kuulnud ISIS-se tegudest,
aga Lihunik lõi samamoodi inimestel päid maha.
Ta kandis alati nuga kaasas.
Teise nimetasin Lootusetuks, sest ta ei naeratanud kunagi.
Me saime alles teisel päeval teada, et talle oli antud töö.
Ta pidi võtma meie auto ja ennast Kabulis õhku laskma.
Ma pidin asetama ennast nende olukorda,
mõeldes, kuidas mina käituksin,
kui ainuke asi mida teaksin, oleks vihkamine ja inimeste tapmine.
See on baasõpetus, mida neile antakse.
Puutusin kokku ka teiste karakteritega.
Näiteks 19-aastane noormees, kellest oma raamatus räägin.
Ta küsis erinevaid küsimusi.
Miks ma teen seda, mida ma teen?
Kuidas mu kasvatus juhtis mind praegusele rajale?
Palju enamat võime lugeda raamatust.
Tänu Jumalale, et Ta päästis su!
Tänu mereväelastele, kes sulle appi tulid!
Kui sa olid selles olukorras, siis kas mõtlesid:
"Jeesus, miks sa lasid sellel juhtuda?"
See kahekõne Jumalaga toimus kohe alguses.
Ma ronisin mägedes 8 tundi - üles, alla...
See oli raske olukord, kõik vaikisid.
Samas oli see hea võimalus Loojaga suhtlemiseks.
Minu usk ja suhe Kristusega panid mind valikuid tegema.
Kristus oli mu eeskuju selles, kuidas Ta elas,
selles, kuidas Ta suri.
Suhe Kristusega aitas mind kõige pimedamas olukorras mu elus.
Palun ütle meile lühidalt, mis on sõnum,
mida peaksime nägema selles raamatus?
Mis see oleks tänaseks päevaks?
Mis on sinu raamatus sellist, mida me uudistest ei kuule?
Väga lihtne on teha järeldusi kaanepildi järgi,
samas kui inimestes, inimgruppides ja rahvustes on nii palju sügavusi.
Kui seda raamatut loetakse, siis nähakse teist perspektiivi.
Seda, et isegi Taliban otsib võimalusi muutusteks.
Tänan, et kirjutasid selle raamatu "Röövitud Talibani poolt."
Ootame sind tagasi saatesse.
Produtsent Simisola räägib peale pausi oma loo.
Ta räägib ka kingitusest, mille ta sai täpselt jõuludeks.
PÖÖRDEPUNKT
"Rohi kuivab ära, õieke närtsib,
aga meie Jumala sõna püsib igavesti." Jesaja 40:8
Simisola jutustab tavaliselt teiste lugusid.
Eelmiste jõulude ajal juhtus temaga raputav lugu.
Täna on ta meiega, et rääkida sellest.
Räägi, mis sinuga juhtus?
Mu rasedus oli kestnud 35 nädalat.
Äkki hakkas mu pea valutama ja see peavalu ei lõppenud.
Tulin töölt ja mu pea valutas. Kurtsin seda ka oma mehele.
Ostsime valuvaigistit ja ma võtsin mõned tabletid.
Valu läks aga palju hullemaks.
Magasin natuke. Kui ärkasin, ei näinud ma midagi.
Sa ei näinud midagi? Kas su silmad olid hägused?
Ei, ma olin pime.
Mu silmad olid avatud, aga ma ei näinud mitte midagi.
Helistasin mehele ja ütlesin, et ma olen pime.
Mäletan, kuidas said haiglast vastuse, et asjad on halvad.
Sa ise pidid olema usus tugev, et taluda, mida arstid ütlesid.
Arstid ei teadnud, mis juhtus. Nad tegid erinevaid teste.
Nad vaatasid ka mu aju. Mu aju oli turses.
Nii et oli vaja sünnitus esile kutsuda.
Arstid ei teadnud, mis võib juhtuda.
Mu vererõhk oli väga kõrge.
Lapse sünniaeg polnud ju käes. Millal ta pidi sündima?
Viie nädala pärast.
Mu peas käisid ringi erinevad küsimused:
"Ma ei näe. Kas lapsega on kõik hästi?"
Tegelikult mõtlesin, et ma ei näe ju oma last.
Siis sain aru, et pean palvetama.
Sa said aru, et pead palvetama. Kas sa ka kartsid?
Jah, ma kartsin. Samas mu mees ja pere palvetasid.
Tundsin, et peame palvetama, sest see on lahing.
Kui Jumal andis lapse,
siis polnud see Tema tahe, et oleksin pime.
Ma ei nõustunud selle olukorraga.
Kas sa olid ise piisavalt tugev või said tugevust ka teistelt?
Arvan, et kõige tähtsam oli Jumala sõna.
Meil oli olnud kaks nurisünnitust.
2 Moosee 23:25-26 on öeldud:
"Teeni Issandat ja Tema õnnistab su vett ja leiba.
Ma hoian tõve sinust eemal.
Enneaegselt sünnitajat ja sigimatut pole su maal.
Ma teen täielikuks sinu päevade arvu."
Olin mõelnud sellele raseduse ajal ja nüüd hoidsin sellest sõnast kinni.
Mu vaimus oli rahu. Ütlesin, et ma ei jää pimedaks.
Millal kogesid füüsilisi muutusi?
Olin pime kaks päeva. - Sa ei näinud kaks päeva?
Keegi ei teadnud, kas hakkan nägema või mitte.
Siis hakkasin häguselt nägema. Nägin mehe pluusi.
Palvetasin ja uskusin edasi.
Mis oli tähtsaim, mis hoidis sind usus?
Mis andis sulle tugevuse? Mis on võti?
On ju inimesi, kes on praegu samas olukorras.
See, mida sulle öeldi, oleks võinud su maha murda.
Millest said oma tugevuse?
Minu tugevuseks oli Jumala sõna, Tema tõotused.
"Vaenlane on tulnud varastama, tapma ja hävitama.
Mina, Jeesus, olen aga tulnud, et anda üliküllusliku elu."
Jeesus tuli elu andma. - Sa kordasid neid sõnu?
Jah, mõtlesin kogu aeg: "Jumala sõna on tõde..."
Ta Sõna sai elavaks.
Jah, meil on stuudios Jumala ime.
Ta on esimest korda televisioonis.
Ta naeratab.
Ütle: "Tere!"
Ma võtaks ta sülle, aga ta hakkaks kohe nutma.
Ei hakkaks. Ta on meie jõululaps.
Ta sündis täpselt jõuludeks.
Ta põrnitseb mind.
Kas sa teeksid seda uuesti?
Kindlasti!
Ma ei lase hirmul tulla.
Ma tahan elada usus.
Ma tahan, et tal oleks õde või vend.
Kuidas on teil läinud peale tema sündi?
Esimesed kuud olid rasked. Aga ta on rahulik laps.
Ta on meie jõuluime.
Kas temast saab produtsent?
Ei, temast saab jalgpallur. - Hakkan tema agendiks.
Peale pausi näete naise võitlust valuga.
Enne seda on meil teile üllatus. Muyiwa esitab jõululaulu.
Oo tule Sa, Immaanuel!
Too vangistusest välja Iisrael,
kes ikkes võõra võimu all
Jumala Poeg, ainuke!
Rõõm nüüd, rõõm nüüd: Immanuel
on sündind sulle, Iisrael!
Oo tule, võti Taavetist
Taas ava meile Taevariik!
Tee lahti rada ülesse
ja pane lukku põrgutee!
Rõõm nüüd, rõõm nüüd: Immanuel
on sündind sulle, Iisrael!
Rõõm nüüd, rõõm nüüd: Immanuel
on sündind sulle, Iisrael!
Rõõm nüüd, rõõm nüüd: Immanuel
on sündind sulle, Iisrael!
PÖÖRDEPUNKT
Kellel on janu, see tulgu minu juurde ja joogu.
Kes usub minusse...
...selle ihust voolavad elava vee jõed. Johannese 7:37-38
Tellimiseks helista antud numbril või saada kiri: www.Riversongz.com
Tere tulemast tagasi!
Naine elas pidevates valudes peaaegu 20 aastat.
Jõuluõhtul sündinud ime muutis ta elu igaveseks.
1993 aasta lihavõttepühade ajal kukkus Ema McKinley redelilt.
Ta jalg jäi redeli külge kinni ja ta rippus pea alaspidi.
Kaastöötaja leidis ta ja helistas hädaabisse.
Lõin oma pea millegi kõva vastu ära.
Teadvusele tulin alles järgmisel päeval.
Ema paranes haavadest.
Samas olid ta närvid kahjustatud. Kogu ta ihu valutas pidevalt.
Hoidsin Jumalale lähemale, sest ma ei suutnud juhtunut kanda.
Teadsin, et pean tundma Jeesust rohkem, kui kunagi varem.
Lõpuks jäi Ema ratastooli.
Viimased 18 aastat oli ta hooldajaks Kathy.
Ta ei saanud käia, ta viibis ratastoolis kogu aeg -
välja arvatud käigud WC-sse
ja nii elas ta aastaid.
Lõpuks muutus valu väljakannatamatuks.
Mu vasak käsi ja jalg valutasid. Vasak jalg hakkas väänduma.
Ema ei saanud vasaku käe sõrmi sirutada.
Ta kael ja selg väändusid vasakule.
Ta keha oli valulikus sundasendis.
Ta poeg Jason nägi, kui raske oli ema elu.
Nägin, kui valulikud olid igapäevased toimingud.
Ta nägu oli valu täis. Raske on näha selliseid kannatusi.
Eriti siis, kui tegu on perekonnaliikmega.
Vaatamata valule, oli Ema siiski positiivne.
Kui raske ta elu ka polnud, naeratus oli ikka ta näol.
Ta oli soe ja julgustav.
Ma ei näinud kahtlust ta silmis.
Ma pressisin edasi iga päev.
Teadsin, et Jeesus annab mulle jõudu.
Teadsin, et Ta on minu jaoks olemas.
Ta ei vea mind alt. Ta on olemas mu jaoks.
Ta jalgadesse tekkisid eluohtlikud trombid.
Arstid tahtsid mõlemad jalad amputeerida.
Ema keeldus sellest.
Ma palvetasin jätkuvalt.
Ma tänasin Jumalat tervenemise eest.
Ma uskusin Jeesusesse ja teadsin,
et ühel päeval annab Ta mulle tervenemise.
2011. aastal, päev enne jõulupüha, kukkus Ema ratastooliga ümber.
Ta lamas põrandal 8 tundi, olles suurtes valudes.
Ta hüüdis Jeesust appi.
Ema ütles, et Jeesus tuli ja puudutas teda.
Ma nägin valgeimat rüüd.
Ma teadsin, kes see on.
Inimsilmadega ei saa me seda valgust isegi vaadata.
Ma ei näinud, aga tundsin, et vasak jalg läks sirgeks.
Jeesus tõmbas mu väändunud jala sirgeks.
Mu kael ja selg said sirgeks.
Mu vasak käsi oli olnud rusikas 18 aastat.
Jeesus tõmbas mu sõrmed sirgeks.
Ma sain jälle oma sõrmi kasutada.
Jeesus põlvitas mu kõrval.
Ta sirutas mulle käe, oodates, et võtan sellest kinni.
Me tõusime koos üles.
Ma kuulsin luude raginat.
Jeesus hoidis ikka veel mu käest kinni.
Siis teadsin, et pean käima hakkama.
Paar tundi hiljem tulid talle külla pojad lastega.
Neil polnud aimugi, mis oli juhtunud.
Ema tuli meile vastu, käies oma jalgadel.
Mõtlesin: "Võimatu!"
1993. aastast peale oli ema olnud ratastoolis.
Nüüd ta aga kõndis.
See tundus ebatõenäoline, see oli ime.
Kallistasin poegi ja haarasin oma lapselapsed kaissu.
See oli esimene kord, kui sain neid kallistada.
Sel õhtul kogesid Ema ja ta pere Jumala armastust ja väge.
Oli toimunud jõuluime.
See, et ta saab ise käia, on muutnud ta elu igaveseks.
Kuigi tal esineb haigusesümptome, usuvad nad, et Jumal valitseb.
Nüüd räägib Ema koos poja Jasoniga oma lugu sellest,
kuidas Jeesus kuulis ta palveid ja muutis jõuluõhtul kogu ta elu.
See on lootustandev lugu. See ime pole ainult mu ema jaoks.
Imed kuuluvad igaühele. Igas olukorras on lootust.
Jeesus ei vedanud mind alt. Ta on alati minu jaoks olemas.
Ta ei hülga meid ega jäta meid kunagi maha.
Ma teadsin seda. Ma usaldan Ta sõna.
Ma pole enam ratastoolis istuv invaliid.
Ma olen naine, kellega juhtus jõuluime.
Ka sina võid saada oma ime.
Jumal saab sirutada kõveraid asju:
su kõveraid suhteid, väändunud ihuliikmeid.
Jeesus sirutab välja oma käe.
Kui su olukord tundub lahendamatuna,
siis Jeesus saab seda muuta.
See on tänaseks kõik.
Usun, et meie jõululaul annab teile rõõmu.
Wole Awuola laulab laulu: "Nüüd kummardagem Teda!"
Häid jõulupühi!
Nüüd kummardage Teda!
Ta on Kristus, me Kuningas
Ta Jumal, meie Päästja
Kristus, me Kuningas
Ainult Tema on väärt austust
Ainult Tema väärt on austust
Ta Kristus, me Kuningas
PÖÖRDEPUNKT
Tõlge: Ülle Berg