VÄNDPUNKTEN
Hej och välkommen till Vändpunkten. Jag börjar programmet med en fråga.
Har du någonsin blivit besviken på någon? Det har i alla fall jag.
Låt mig gå ett steg längre.
Har du någonsin känt att Gud har gjort dig besviken?
Är vi ärliga kan vi säga att vi känt så. Vi ska få höra en lovsångsledares -
berättelse. Han blev så besviken på Gud att han lämnade sin tro.
Men först: det sägs att den som väntar på något gott aldrig väntar för länge.
Tålamod är en dygd. Men kan väntan vara ett tidsslöseri?
Kathy Edwards hjälper oss att tänka igenom detta.
Detta har jag inte gjort på väldigt länge.
Vi kan bli så upptagna med livet att vi glömmer att njuta av livet.
Det kanske är dags för dig att ta en tur till lekparken?
Livet är kort så glöm inte att ha lite kul längs vägen.
Vet du vad som inte är kul? Att vänta.
Jag vet inte hur du gör men jag tillbringar mycket tid med att vänta.
Jag väntar i kön i mataffären, vid trafikljus som aldrig blir grönt, -
jag rusar för att hämta mina barn från deras olika aktiviteter -
och sedan måste jag vänta på att de ska komma till bilen.
Jag väntar på att min make ska avsluta sitt sista möte.
Livet verkar vara en enda ändlös cirkel av att skynda sig och vänta.
Så jag beslöt mig för att se vad Bibeln har att säga om att vänta.
Jag brukar känna att jag slösar bort en massa tid på att vänta -
men i Bibeln såg jag att det aldrig är slöseri med tid att vänta på Herren.
Det finns faktiskt många fördelar med att vänta - på Herren.
Jesaja 40:31 lyder: "Men de som hoppas på Herren får ny kraft, -
de lyfter med vingar som örnar.
De springer utan att mattas, de vandrar utan att bli trötta."
Att kunna stiga uppåt, vandra, springa, få ny styrka, det är något att vänta på.
Psalm 27:14 säger: "Vänta på Herren, -
var stark och modig i ditt hjärta och hoppas på Herren!"
Att vänta på Herren gör att Han kan ge oss starka hjärtan -
något vi alla har nytta av både andligt och fysiskt.
Men mitt favoritbibelord är Ps 37:34 "Vänta på Herren -
och håll dig på hans väg, så upphöjer han dig och du får ärva landet."
Jag älskar det ordet för det säger vad vi ska göra medan vi väntar.
Det finns inget mer frustrerande än att vara sysslolös medan man väntar.
Detta Ord säger: "håll dig på hans väg". Detta håller oss sysselsatta -
för ska vi gå Hans väg måste vi studera Hans Ord och definitivt be.
För oftast vill vi inte göra saker på Guds sätt.
Att vänta är en del av livet men det måste inte vara ett tidsslöseri.
Mycket av min väntetid använder jag till att memorera Guds Ord.
Vi kan aldrig misslyckas när vi tillbringar tid i Guds Ord.
Jag engagerar mig i att hålla mig till Hans väg medan jag väntar.
Jag tänker vänta på Herren för för mig är Han värd att vänta på.
Nu måste jag gunga lite till innan jag återgår till vardagslivets sysslor.
Tänk på saken.
Jag ska försöka minnas Kathys ord nästa gång jag sitter i en lång kö.
Herre, förbarma Dig. Mannen i nästa berättelse kom från ett bra hem.
Det hindrade honom inte från att bli ett rötägg. Titta får du se.
Jag minns att jag vaknade och hörde mina morföräldrar sjunga.
Jag blev tårögd under täcket och det var något så mäktigt.
Jag kommer från en samoansk kultur i Söderhavet -
och vi är lyckliga människor. Vi älskar att äta, sjunga och dansa.
Mina föräldrar skildes när jag var 2 år.
Min far var en väldigt våldsam alkoholist.
Mina morföräldrar var kärleken i mitt liv. De tog sig an mig som väldigt ung.
Vi flyttade till Compton i Kalifornien. Jag växte upp i ett bra hem, -
jag måste vara hemma klockan sex annars fick jag smisk av mormor.
Det var inte förrän på högstadiet jag började med alkohol, marijuana -
och liknande. Flickor, du vet. Jag drogs in i omgivningen.
När jag lämnade huset var det som om jag hade två livsstilar.
Det hände så snabbt. Jag gick med i det samoanska "blood-gänget" -
från Carson i Kalifornien och Torrance öster om Carson, -
som kallas Scott Park Piru-gänget.
Jag måste sitta på indianers sätt, med benen korsade på marken.
Sedan cirklade de runt mig som hajar och förolämpade mig i en minut.
Det var min invigningsrit. Så blev jag en gängmedlem.
Det kändes om att ha kommit in i ett nytt liv.
Det påverkade mig både mentalt och andligt.
Jag var såld, jag nappade på lögnen.
Jag ville vara cool, det gick från slagsmål, stölder, rån -
till att jag började hänga på gatorna och sälja crack-kokain.
Jag gjorde min första skjutning från en bil när jag var 14 år.
Vi hoppade in i bilen, körde runt, sökte våra fiender och besköt dem.
Jag har åkt in och ut ur fängelse sex-sju gånger.
Gängskjutningar i LA har blivit lika vanliga som att borsta tänderna.
Mitt tankesätt var: "Jag tar dig innan du tar mig!"
Första gången en av mina vänner dödades borde jag ha tänkt: -
"Jag kanske skulle sluta" men jag var så hårdnackad.
Det gjorde mig arg att se min kompis bli dödad, och deprimerad.
Det fick mig att tänka: "Ska det här någonsin sluta?"
Jag visste att mitt nästa steg var döden eller livstids fängelse.
Jag började se mig omkring. Jag hörde i min ande: "Kom hem!"
Det var vad jag hörde, jag schappade.
Jag vaknade nästa morgon och hörde fortfarande: "Kom hem!"
Och jag tänkte: "Okej. Jag vet att jag inte är galen, -
jag måste prata med någon." Jag ringde min syster.
Jag berättade vad som pågick. Hon började dela evangeliet med mig.
Hennes make är pastor, han bjöd in mig till en gudstjänst.
Jag hörde gudsmannen predika och undervisa Guds Ord -
som jag aldrig har hört det förut. Han började tala om mitt liv -
och jag började bli rädd, fruktan kom över mig: -
"Wow, den Gud mina morföräldrar predikade för mig om är verklig."
Det var som att vakna upp med en smäll. Den dagen gav jag mitt liv -
till Jesus Kristus. Gud öppnade mina ögon och visade mig sanningen -
om mitt liv och om Jesu Kristi evangelium.
Jag blev helt överväldigad över förlåtelsen och omvändelsen.
Jag visste inte att vi kan bli förlåtna för alla dessa saker: mord, -
rån, stöld, droger till prostituerade,
förstöra unga familjer med knarket vi sålde.
Det är fantastiskt hur Gud kan rädda någon som mig -
och förändra den personens liv, vända dem om och använda dem till sin ära.
Och påverka mångas liv.
Min organisation kallas "Priesthood ministries".
Den började på min bakgård där jag bor i Los Angeles, -
Long Beach, Carson, Compton, Wilmington, hamnområdet...
"Gott att se honom igen, Herre... och han verkar friskare än sist vi sågs.
Du gör stora saker i hans liv, Herre. Fortsätt att livnära och hjälpa honom."
Gud har gett mig ett hjärta som kan förlåta och älska.
Jag älskar människor nu, jag som hatade alla förut.
Gud gjorde ett verk i mitt liv.
Jag menar, Gud gjorde verkligen ett mirakel.
Som Adam sade kan man bli förlåten för saker man har gjort -
oavsett hur hemska de är. Gud kommer inte bara att förlåta dig, -
Han kommer att förändra ditt hjärta till det bättre.
Efter pausen. En tragedi får lovsångsledaren att ifrågasätta sin tro.
Stanna kvar, vi är snart tillbaka.
Vändpunkten
"Säljs inte fem sparvar för två kopparmynt?
Och inte en enda av dem är glömd inför Gud."
Var inte rädda! Ni är mer värda än många sparvar. (Luk 12)
Vändpunkten
Mannen i vår nästa berättelse älskade att leda lovsången i sin församling.
Men när katastrof drabbade hans hem -
började han omvärdera sitt syfte och sin syn på Gud.
Pappa ringde mig och han förklarade -
att en kille hade brutit sig in i mammas hus och attackerat henne -
mitt på dagen, för hon var sjuksköterska och jobbade nattskift.
Han knivhögg henne några gånger, jag tror det var i pannan, -
i halsen, armen, magen och ryggen.
I december 2007 bröt sig en inkräktare in -
i Lebo Mboas mammas hem medan hon sov djupt.
Jag tror att han försökte ta en mobiltelefon och TV:n -
och jag tror att hon vaknade och hörde honom.
Det som hände denna ödesdigra dag skulle vända hans värld upp och ner.
Jag tror att någon sorts menings- utbyte skedde mellan dem båda -
och sedan blev nog killen bara nervös...och detta var nog -
de första riktigt tunga nyheter jag tvingats hantera som kristen.
Lebo var starkt troende vid tiden för attacken.
Han hade faktiskt varit lovsångs- ledare sedan han var tonåring -
något som fötts i kyrkans husgrupp där han deltog.
- Jag gick med i en husgrupp med ett gäng unga killar -
och dåvarande ledaren frågade: "Du, Lebs, du spelar gitarr, eller hur?"
Jag sade: "ja". "Kan du sjunga då?" Jag sade: "Jag har aldrig försökt".
Han sade: "Cool, du får leda lovsången i husgruppen nästa vecka."
Det var en rätt märklig upplevelse för efteråt bad flera för mig, -
lade händerna på mig och flera profetiska ord kom om att jag var -
en lovsångsledare och jag skulle leda lovsång i ett rätt stort sammanhang.
Inom några månader ledde han lovsången på sin skola.
Då var mitt hjärta att jag bara ville tillbe och spela gitarr.
Det coola var att jag fick spela gitarr i detta sammanhang -
där folk kände Guds kärlek men jag hämtade aldrig själv kraft hos Fadern -
så min tank tömdes men jag fortsatte att ge -
utifrån min kunskap istället för vad Fadern hade gett mig.
Lebo behövde mer än en tom tank då han fick de förödande nyheterna -
om den ruskiga attacken på sin mor -
som låg i koma följande två månader.
Först klamrade Lebo sig fast vid sin tro men även den började avta.
Läkarna kunde ringa mig och mina systrar och säga: "Ni kan komma och -
träffa er mamma, hon mår lite bättre." När mina systrar var hos mamma -
var det bra, men varje gång jag gick dit sade läkarna: "Det är bäst att du -
inte kommer in för din mamma har just börjat blöda igen" -
för hon fick inre blödningar. Jag fick bara se henne ett fåtal gånger -
jämfört med alla andra och då såg hon nog som sjukast ut.
Det är rätt märkligt att å ena sidan ha en tro att få se mamma helad -
men i det naturliga se henne bli allt sämre.
Jag visste inte vilken sida inom mig jag skulle tro på.
Han tog ett steg i tro och bad en av församlingens pastorer be för henne.
Jag kände Guds närvaro så starkt i rummet, som att Han var där.
Gud gav mig en bild av min mamma, i en massiv explosion i sjukhusrummet.
Jag såg hur allt förstördes helt och mammas kropp explodera fysiskt.
Så såg jag henne stå där i morgon- rocken och alla såren var borta.
Hon hade inte droppet i näsan mer. Jag såg henne falla på knä och tillbe.
Det var intressant att se för jag tror inte att mamma var kristen.
Jag tolkade den bilden som ett tydligt tecken -
på att Gud skulle hela min mor och jag var så glad för detta.
Jag hoppas att du håller andan tills det är dags att vada genom floderna...
2-3 dagar senare ringde pappa och sade att mamma just hade dött.
Så det var konstigt att se denna tydliga bild.
Jag tror inte att jag någonsin har sett en så levande bild tidigare -
av min helade mamma i en förhärligad kropp, falla på knä i tillbedjan.
Och sedan få veta att hon gått bort, några dagar senare.
Fast överväldigad av förvirring och smärta fortsatte Lebo att leda lovsång.
Han trodde han kunde hantera saker själv och berättade för väldigt få -
om sin inre strid. - Det var enormt påfrestande -
i synnerhet gånger då man sjunger om Herrens glädje -
och glada sånger i kyrkan medan man är helt trasig inuti.
Man börjar känna sig som en hycklare som inte har rätt att leda människor -
i glada, triumferande låtar om man inte är där i sitt hjärta.
Efter sin mors bortgång då han visste att hon inte var kristen vid attacken -
ställdes nu Lebo inför en ny rad oroande tankar.
Tankarna som gick genom mitt sinne var att jag inte vet -
om mamma är i himlen med Fadern eller om hon har gått till helvetet.
Det var hjärtslitande. Den söndagen kom en av killarna i kyrkan -
som jag inte kände så väl och nästan ingen visste om att mamma hade dött.
Han sade: "Jag bad för dig häromdagen och Gud gav mig ord -
men de verkade så slumpmässiga att jag inte sade dem till dig. Han sade: -
"Gud känner din mamma". Jag bröt ihop och berättade allt för honom -
och han blev helt tagen. Han tänkte nog på hur märkligt det var -
att Gud kunde ge honom ord som verkade så obetydliga -
så att han inte ville säga dem men hade han inte delat dem -
hade det säkert tagit mig mycket längre tid att nå en plats av frihet.
Under det följande året fyllde Gud inte bara på Lebos tank, -
Han återställde även hans relation till sin far.
Jag har aldrig haft en bra relation med min pappa. Att jag var tonåring -
bidrog nog också till det, och jag brukade bara fara dit varje måndag -
och äta soppa med pappa, det var hans sätt att ha kontakt med mig.
Det förde oss närmare som familj, mig, mina systrar och jag och pappa.
Vi har nog aldrig stått varandra så nära som sedan mamma dog.
Men perioden varade inte länge. Tragiskt nog förkortades deras andra -
chans att vara familj när hans far försvann -
och nyheter från hans faster förde med sig nya rädslor.
Upptäck om Lebos farhågor besannades efter pausen.
Vändpunkten
Varken den som planterar eller den som vattnar betyder något, -
utan bara Gud som ger växten. 1 Kor 3:7
Vändpunkten
Välkommen tillbaka. Innan pausen fick du höra Lebo Mboas berättelse -
som tragiskt förlorade sin mamma. Han hade just börjat bygga en -
relation till sin far då denne plötsligt försvann. Lebo fruktade det värsta.
Här är andra delen av hans berättelse.
Jag var ännu i färd med att gräva ur en brunn -
som inte varit så djup ifrån början och hämta styrka från ingenstans -
för att lyckas upprätthålla en fasad att allt var bra...
- Lebo mådde inte bra. Snart prövades hans fasad ännu mer -
när hans far försvann. - Polisen rapporterade en bilolycka -
i Pretoria den lördagen och det var min pappas bil -
som var registrerad på honom och alla som var med i olyckan dog.
Så under ungefär en 12-13 månaders period gick jag bokstavligen -
från att allt var perfekt och jag var lyckligare än någonsin förut i livet, -
min lovsångsgåva värdesattes och jag kände mig uppskattad i församlingen -
där alla frågade efter mig och Gud tog mig med på spännande äventyr -
i tillbedjan, jag gick från det till att bokstavligen bara bli föräldralös.
Det var svårt. Jag minns att jag satte mig i bilen och var så upprörd.
Min syster ropade på mig: "Snälla, kom tillbaka, låt oss prata om det."
Men jag ville inte prata: "Lämna mig i fred" och körde hem.
Jag kom till en punkt där jag var helt trasig. Jag bara skrek: "Gud, varför?
Varför hatar Du mig? Varför händer detta mig? Vad har jag gjort -
för att förtjäna allt detta? Jag är en god kristen som tjänar församlingen -
och så betalar Du tillbaka med att slita sönder mitt liv?"
Jag sade: "Har Du ett syfte med mitt liv, vill Du ha något av mig -
då får Du köra hem den här bilen, för jag bryr mig inte längre."
- Lebo kom hem den dagen men visste att han inte kunde fortsätta -
att leda lovsång och valde att sluta. Med färre skäl att vara i kyrkan -
slutade Lebo snart att gå helt. Detta pågick i ungefär sex månader.
Så en dag blev han bjuden på mat hemma hos en vän -
och till ett samtal som han aldrig skulle glömma.
- Det var något inuti honom, en passion, en kamp inuti honom, -
nästan som om han såg på mig genom Guds ögon och sade: -
"Jag vägrar att bara sitta här och se dig kasta bort ditt liv.
Jag förstår att du har gått igenom fruktansvärt svåra saker att bearbeta -
men att bara sitta här och se dig för- falla och springa ifrån Guds kallelse -
vore en fullständig orättvisa, och jag tänker inte låta det ske."
Det som rörde mitt hjärta mest var det faktum att en annan vuxen man -
grät och var villig att kämpa för mig. - Lebo stod nu inför sitt livs -
viktigaste beslut: att antingen fly från Gud eller återvända till Honom.
Jag nådde en punkt där jag tänkte på vad det skulle innebära för mig -
att bara lämna kyrkan och Gud. Det enda fungerande sättet var att -
låtsas att Gud inte finns, för Gud är så verklig för mig, och var det även då.
Jag satt på golvet och skrattade åt att det var så absurt.
Hur kan man låtsas hela livet att en verklig person inte finns?
Jag tvingades kasta allt jag är på Gud för att "se vad som händer".
- Lebo fördjupade sig i Guds Ord och började återigen gå i kyrkan.
Snart avslöjade Gud nya aspekter av sin karaktär för honom -
på sätt han aldrig hade vetat om. - Gud bryr sig mer om mitt hjärta -
än min funktion. Det var en process där Gud kastade ut allt nonsens, -
all osäkerhet och stolthet, skalade av allt sådant och sade: -
"Just nu är Jag allt som är viktigt för dig.
Och Jag vill bara att du ska veta att du är Min son och Jag älskar dig."
Ungefär ett år senare fick Lebo göra det som Gud hade talat in i hans liv -
alla dessa år tidigare. Men nu ser han på den funktionen med helt nya ögon.
Min identitet ligger inte längre i att vara lovsångsledare.
Jag vet att jag är Lebo, min Fars son. Det bästa nu med tillbedjan för mig -
är nog att bara vara på scenen, inte för att alla ska se mig, -
utan att jag får vara med i det där tillbedjansögonblicket -
där vi vet att Guds närvaro förvandlar liv, att Gud bara låter mig vara med -
i den stunden i det rummet och se det hända. Det är nog därför jag vaknar, -
därför jag lever. Att få var en del av den stund då någon ger Gud sitt liv -
det är därför jag lever.
Gud lovade aldrig att livet skulle vara lätt.
Men Han lovade att Han aldrig skulle lämna dig eller överge dig.
I mitt liv, när jag inte hade sett min far på många år sköts han ihjäl -
just den vecka jag skulle möta honom efter att ha skrivit ett brev till mig.
Det var väldigt smärtsamt. Strax därefter skulle jag träffa min mamma -
som hade farit på missionsresa. När hon kom tillbaka måste jag åka, -
men hon dog hemskt nog i en bilolycka. Detta var väldigt smärtsamt.
Men vet du vad? Guds kärlek och nåd var precis lika verklig -
och Hans tröst finns till för dig precis som den fanns till för mig.
Men du måste bjuda in Honom. Så låt oss be och bjuda in Honom.
Himmelske Fader, jag har svårt att säga dessa ord: "himmelske Fader".
På grund av smärtan jag känner, jag känner mig lurad, ensam -
och jag känner mig illa behandlad men jag hör att Du kan ändra saker.
Hjälp mig att få tröst och frid denna gång.
Hjälp mig att se vad Du gör mitt i denna smärtsamma storm.
Hjälp mig nu, jag ropar till Dig: hjälp! Låt mig få känna att Dina händer -
sträcker sig ut och omfamnar mig nu. I Jesu namn, amen.
Om du bad med mig, berätta gärna det för oss.
Under pausen får du reda på hur du kan nå oss.
Stanna kvar. Vi har mer för dig efter pausen.
Vändpunkten
Jag gläder mig stort i Herren...
min själ fröjdar sig i min Gud. Jes 61:10
Vändpunkten
Jag kan aldrig glömma vad Du har gjort för mig
Boka konserter med Muyiwa och Riversongz på Riversongz.com.
Välkommen tillbaka. Vi har kommit till programmets slut.
Vi lämnar dig med lite musik av en gäst vi hade för en kort tid sedan.
Här sjunger Brian Courtney Wilson "He Still Cares".
Ta hand om dig och Gud välsigne dig.
Om du någonsin har känt det som om Gud har vänt bort sitt ansikte
Här är en påminnelse: Han bryr sig fortfarande
Även när du går igenom Gud kommer aldrig att lämna dig
Han bryr sig fortfarande Han bryr sig fortfarande om dig
Han vill möta dig precis där du är Om jag kan ska jag förklara: -
Oavsett vem du är Oavsett vad du har gått igenom
Gud har inte glömt dig Han bryr sig fortfarande
Han bryr sig fortfarande om dig.
Gud bryr sig fortfarande Låt honom bevisa det igen
Han bryr sig, Han bryr sig om dig Ja, det gör Han
Han säger att Han aldrig kommer att lämna dig eller överge dig, nej, nej
Kan du inte se Honom komma
Och när du kallar på Honom kommer Han till din räddning
Gud sände mig för att berätta för dig så att du tror på Honom
Nej, Han kommer aldrig aldrig att lämna dig, nej
eftersom Han fortfarande bryr sig
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7