VÄNDPUNKTEN
Välkommen till Vändpunkten. I dag har vi ett härligt program.
En man får höra av läkarna att han bara har tre veckor att leva.
En kvinna flyr ett liv av misshandel och beroende.
Men först: låtskrivaren Anthony Brown -
skrev hitten "It Ain't Over" (Det är inte över).
Han har varit bakgrundssångare och arrangerat musiken för många.
Nu är han själv på scenen med Anthony Brown & Group Therapy.
(Gruppterapi) Erica Linney berättar.
- Min kärlek till musiken startade före mig.
Mina föräldrar är båda musiker och sångare.
Pappa spelar piano. Jag växte upp sjungande i kyrkan.
Jag presentera tidigt för musiken.
Musiken har en otrolig kraft.
Oberoende av språk och kultur så kan musiken -
vidröra ens känslor.
Den kan hela dig, uppmuntra och befria.
Det du lyssnar på kan bli avgörande för ditt liv.
Före Group Therapy fanns Anthony Brown & Answered Prayer.
Answered Prayer (Bönesvar) var min första grupp.
Jag startade gruppen eftersom jag -
behövde ett verktyg för att uttrycka musiken jag fick.
Jag samlade några vänner.
Vi gick igenom några sånger.
Vi har hållit ihop sedan dess.
Bara namnet har ändrats.
Bönesvaren var det jag ville då, Gud gav mig det.
Men tiderna förändras.
En av våra medlemmar dog i cancer.
Vi kände att vi behövde ett nytt fokus.
Gud gav mig idén med Group Therapy: "Gruppterapi".
Vi behövde ett terapeutiskt sound, annorlunda än tidigare.
Vi gick igenom en förändring, Gud ändrade på vårt namn.
Vissa av människorna var desamma. Men smörjelsen -
och nivån var annorlunda.
"Det är inte över" visar på att Gud skriver mina sånger.
Jag var 21 då jag skrev den.
Jag hade ingen referensram för sången.
Maurette Brown Clark är som en mor för mig.
Jag blir rörd då någon nämner hennes namn.
Jag ringde och sade: "Jag har en sång."
Hon ville höra den. Jag hade ingen musik, ingen bakgrundssång.
Jag började sjunga orden, och hon började gråta.
Hon undrade om hon fick spela in sången. Det fick hon.
Vi visste inte att sången skulle bli det den blev.
Jag tror att sången "Vittnesbörd" talar till folk -
eftersom den har en bra känsla. Den talade till mig när Gud gav -
mig orden. Det är lätt att glömma mitt i -
svårigheterna allt det Gud redan gjort.
När man börjar dra sig till minnes det Gud gjort för en -
så får man glädjen och förtröstan tillbaka.
Samma Gud kan ta mig igenom det jag går igenom nu.
"Tillräckligt djupt" är en hjärtesång för mig.
Jag har spelat i kyrkan i hela livet.
Jag tjänade, sjöng, spelade.
Jag upplevde inte att kontakten till Gud var helt öppen.
Mitt liv speglade inte den tjänst som jag hade.
Jag bad och älskade inte som jag brukade.
Jag jobbade mer, var mindre kopplad.
Därför är sången så viktig.
Jag behövde påminna mig om -
att Hans kärlek är tillräckligt djup att förlåta det vi ser som oförlåtligt.
Det finns upp- och nerförsbackar på vår resa.
Jag tror inte någon har något värt att ha utan dessa backar.
Det fanns många stunder då jag ville ge upp.
Andra i gruppen kände säkert lika.
Vi hade gått igenom mycket och var trofasta -
i det lilla och väntade på det stora.
Det tar länge. Man tror sig kunna tala om för Gud hur länge.
När man inte ger Gud full kontroll så blir man nedslagen.
Mina sånger är bönesvar.
Gud använder mig att skriva sångerna.
De kommer via mig, men jag är bara en sidoprodukt.
Ofta på scenen sluter jag ögonen -
och då betjänar sångtexten mig.
Jag tror folk relaterar till det. Inte bara -
ett uppträdande, utan att vi själva blir välsignade.
Då blir även publiken mer välsignad.
När man hör Anthony Brown & Group Therapy -
så vill jag att man får ny kontakt med den Gud man en gång kände.
Eller den Gud som man möter för första gången.
Jag vill att de ser människor som är bristfälliga -
men som strävar efter att tjäna Gud efter all förmåga.
Jag säger alltid till medlemmarna: -
"Vi lever för att leda folk till den som vi följer."
Inte nödvändigtvis att följa oss.
Jag vill att de får kontakt med och inspireras av Personen som vi följer.
Det är Jesus Kristus.
Vi ser fram emot mer av Anthony Brown & Group Therapy .
En man får höra att han bara har några veckor att leva.
Vi får höra hans berättelse efter pausen.
"Ingen har större kärlek än den...
...som ger sitt liv för sina vänner." Joh 15:13
Tänk dig att läkaren bara ger dig några veckor att leva.
Ingen operation, medicin eller åtgärd kan bota dig.
För denna man var det så.
Men han hade ett hopp för överlevnad som läkarna inte räknat med.
27-årige Daniel såg det aldrig komma.
- Jag hade en konstig känsla i bröstet.
Den blev till smärta och strålade ner till min högra arm.
- Han körde till akuten. Läkaren beordrade röntgen och datortomografi
- Han sade att de funnit något stort i mitt bröst.
Jag frågade hur stort. "Som en grapefrukt", var svaret.
Det var allvarligt och måste undersökas.
De måste ta en provbit. Resultaten kom om en vecka.
Det var cancer i den lymfatiska vävnaden.
Det var chockerande och overkligt.
Jag förstod det inte först.
Att få nyheten, efter att aldrig varit sjuk i mitt liv, -
var som att medverka i en surrealistisk film.
- Daniel ringde sin flickvän som läste medicin.
Det var en chock.
Då man hör ordet "cancer" börjar man tänka på döden.
Att livet tar slut. Tumören var så stor -
att då jag såg bilderna sade jag: -
"Det är ditt hjärta." Men det var tumören.
Cancern var inte hotet, utan tumörens storlek.
Den tryckte på en artär. - Vi måste inleda kemoterapi.
Läkarna sade att de skulle ge en palliativ form av vård.
De förväntade sig ingen bättring.
Något måste göras. - De visste inte hur det går.
Utan vården skulle jag vara död inom veckor eller månader.
Den pressade på hans lungartär, lungorna fick inte blod.
Resten av kroppen fick inte syrehaltigt blod.
Han kvävdes till döds på grund av tumören.
- Halvårsperioden med kemoterapi inleddes.
Min kropp var i smärta, det brann på insidan.
Jag kunde inte gå. Tandköttet och matsmältningskanalen var ömma.
Han kunde inte behålla maten och spydde galla.
Mitt hjärta brast. Jag sade till Gud att jag skulle ta hans plats.
Jag ville göra vad jag kunde för att få bort lidandet.
Jag kunde inte göra något.
Jag försökte tro att det skulle gå bra.
Men jag kunde inte. Det var mörka stunder.
- Närstående besökte Daniel på sjukhuset.
- Många bad och profeterade och sade -
att tumören skulle dö för att bära vittne för Herren.
- De bad för honom, oss och hans föräldrar.
Vi kunde känna att de var där med oss.
Det kändes hela tiden som om änglar var där och bad för oss.
Vi kände närvaron. Helt underbart.
- De bad och smorde mig med olja, på sjukhuset och när jag kom ut.
Pastorn sade att jag skulle ropa till Gud och -
låta Honom veta att jag behövde Honom. Jag höll det inom mig.
När vänner lade händer på mig i kyrkan knäböjde jag -
och dammen brast. Jag grät hysteriskt.
Jag sade: "Gud, jag behöver Dig."
Jag hade aldrig gjort det. Ett stort steg.
- Daniel återvände till sjukhuset för vård.
- Tumören var större, den pressade på artären.
Jag låg i sjukhussängen döende.
Jag sade till Gud: "Om Du vill ta mig så följer jag med Dig.
Jag är Ditt barn.
Att vara borta i kroppen är att vara hemma med Herren.
Om Du vill hela mig så ska jag berätta om Din godhet, nåd, kärlek.
Din barmhärtighet och kraft."
Det blev en vändpunkt för mig.
Jag lärde mig släppa taget och lita på Herren.
- Daniel testades halvvägs in i kemoterapin.
- Då jag skannades för andra gången -
hoppades de att tumören skulle vara mindre.
Men den var helt försvunnen!
Jag lämnade röntgenlabbet och tittade upp mot himlen.
Dagen var vacker. Himlen var alldeles klarblå.
Tårarna rann nedför mina kinder. Jag sade: "Tack Herre."
Det var min bästa julklapp någonsin.
- Sådant händer inte. Tumören var enorm.
De inte bara försvinner.
Det fanns inte heller några skadade vävnader.
Vanligtvis lämnar tumörer efter sig skadade vävnader.
Där fanns inget.
- Ord kan inte beskriva det. Jag svävade på moln och -
höll i min hand en alldeles normal röntgenbild.
Tre månader tidigare fanns tumören där och hotade mitt liv.
Ord kan inte beskriva känslan.
Jag kunde berätta för familj och vänner -
att jag skulle klara mig. Det var helt underbart.
- Daniel och Sahani gifte sig 2003.
Sahani utexaminerades från medicinska 2007.
Hon är podiatriker. Daniel producerar och är värd för -
"Gudomliga ingripanden", ett radioprogram om moderna mirakel.
Min familjs och mina vänners tro hjälpte mig. De bad för mig.
Jag blir påmind om berättelsen i Markusevangeliet.
Vännerna bär den lame mannen till Jesus.
De måste hissa honom genom taket på grund av -
folkmassorna. När Jesus såg deras tro botade han den lame.
Jag vet inte om den lame hade tro, men hans vänner hade det.
Ibland behöver man vänner som lyfter en, ber för en och -
tar en in i Jesu närvaro. Så hände i mitt fall.
Tro på Gud helade Dan.
Bibeln säger att en tro som ett senapskorn kan flytta berg.
Jag medger att ibland är bergen så stora att det är svårt att tro.
Finn en vän som tror och be honom be för dig.
Du får se hur saker förändras.
En kvinna tar till alkoholen för att klara av livet.
Men det blir bara värre.
"Gräset vissnar, blomman faller av...
...men vår Guds ord består för evigt." Jesaja 40:8
Singelmamman Lauretta Pierce bar världens tyngd på sina axlar.
Hennes pojkvän misshandlade henne brutalt så gott som dagligen.
Hon sökte frid och trodde sig finna den i alkoholen.
Men hon blev bara sviken igen. Här är hennes berättelse.
Jag var 23-årig mor och en man misshandlade mig alltid då han kunde.
Då jag mötte honom var han en charmör.
Jag var skadad.
- Mannen var Lauretta Pierces pojkvän.
Hennes yngsta barns far. Han misshandlade henne i många år.
Hon föll för hans insmickrande tal.
Lauretta höll ut då hon inte trodde det kunde vara annorlunda.
Hon råkade ut för övergrepp då hon var 13.
Vid 14 fick hon stroke pga misshandeln.
Hon drog slutsatsen att Gud inte brydde sig.
- Jag kunde på inget sätt tro att Gud älskade mig.
- Hon föll för män som misshandlade henne.
Den yngsta sonens far gjorde mest skada.
Ibland använde han pojkens slagträ.
- En vuxen son som vill inte titta på baseboll eller höra ett slagträ.
Han hör: "Jag tar slagträet och slår sönder din mammas ben.
Jag lägger henne i en bil och tänder eld på den så du hör henne ropa."
- En kväll försökte hennes pojkvän döda henne.
- En människa höll i mitt huvud.
Han tog händerna som ett djur och började slita sönder mitt ansikte.
Jag tänkte: "Gud, var var Du?
Hur kände Du när du såg mig?
Jag var hjälplös."
Lauretta fick vård på sjukhuset.
Pojkvännen hamnade i fängelse. Han dog i cancer.
Terrorn var över, men ärren i ansiktet stärkte tron -
på att Gud inte brydde sig.
- Gud fanns inte med i ekvationen. Han var aldrig där.
Varför nu?
- Lauretta hade många jobb för att försörja barnen.
Hon träffade en annan man som verkade annorlunda.
- En annan attraktiv charmig man.
Vi gifte oss efter några år.
Jag trodde verkligen att det var något gott.
- Men hennes man var otrogen.
Hon skiljde sig. Hon och barnen flyttade in på låg hyra.
En vän föreslog en cocktail under lunchen.
Jag kände att jag ville ha en annan drink följande dag.
Två år senare drack jag på morgonen, -
jag drack på lunchen, efter jobbet.
Jag behövde dricka för att kunna sova.
- Då hon körde till en vän på fest -
blev hon gripen av en kristen sång på en sekulär radiostation.
- De sjöng: "Du kanske undrar varför vi sjunger sången.
Ibland gråter vi även om inget är på tok."
Sedan sjöng han: -
"Jag sjunger för att jag är lycklig, för att jag är fri.
Han ser sparven."
Jag körde till sidan av vägen.
Jag sade: "Jag är inte lycklig."
Jag hade så mycket smärta.
Jag minns att jag sade: "Gud, -
om Du vill ha mig..." Inte "om Du älskar mig".
Jag tänkte bara på att vilja ha.
"Om Du vill ha mig så är jag här. Jag är här."
- Lauretta vände om och körde hem.
- Jag tänkte att det är såhär man ger sitt liv till Herren.
Jag bad inte en frälsningsbön.
Jag bara sade: "Om Du vill ha mig så är jag här."
Jag måste få alkoholen ur huset.
Den fyllde flera sopsäckar.
Jag kastade bort dem.
Ett av barnen frågade något, jag sade: "Jag är frälst."
Lauretta blev kristen och läste Bibeln och bad i många timmar.
Jag var så hungrig för Gud, dygnet runt.
- Vägen framåt var dock svår.
Hon uppfostrade fyra barn ensam.
Men hon såg att trots svårigheterna så var Gud alltid där.
- Trots allt det Han tillät mig gå igenom -
så sade Han att Han älskar mig.
Jag sade...
"Gud älskar Lauretta."
Jag sade det igen.
"Gud älskar Lauretta."
Då jag sade det för tredje gången -
kände jag hopp, även om jag inte visste vad det var.
Men det var som en befrielse.
- Lauretta fick frid med Gud.
Hon kunde le för första gången på många år.
Lauretta fick se barnen växa upp.
Hon hade fast anställning tills Gud gav henne en affärsidé.
Det handlade om bibelverser bakade in i lyckokakor -
och har vuxit sig stort på nätet.
- Min glädje kommer av att säga: "Jag slår vad om att du är lycklig idag."
Jag kan se tillbaka på dagen då jag nästan mördades.
Guds hjärta var tungt.
Men i dag kan vi fira.
Vi klarade det tillsammans!
Det har alltid varit jag och Gud mot världen.
Många vänder sig till olika saker för att klara av livet.
Vänd dig till Gud. Jag ska läsa ur Bibeln, Fil 4:7.
"Då ska Guds frid, som övergår allt förstånd, -
bevara era hjärtan och era tankar i Kristus Jesus."
Låt Guds frid bevara dig från stress, ångest och rädsla.
Om du vill uppleva friden så gör som Lauretta och vänd dig till Gud.
Hur gör man det? Du talar till Gud och inbjuder Honom.
Det är ett samtal med Gud.
Det kallas bön. Du har kanske inte bett tidigare.
Men vi ska göra det tillsammans nu.
Gud, jag -
behöver Dig.
Jag har så mycket rädsla -
och så mycket jag tänker på som jag inte klarar av.
Jag vill ge Dig en chans.
Jesus, jag har hört att Du förvandlar.
Hjälp mig ta itu med stressen -
som ger mig smärta och ångest.
Hjälp mig ta itu med stressen som orsakar -
så mycket smärta i mitt sinne.
Kom in och ta det ifrån mig.
Jag ber Dig Gud att Du gör detta i dag.
Amen.
Om du bad, låt oss få veta.
Du får veta hur under pausen.
"Om någon är törstig, kom till mig och drick!
Den som tror på mig...
...ur hans innersta ska strömmar av levande vatten flyta fram."
Johannesevangeliet 7:37-38
Om du vill boka Muyiwa och Riversongz för konserter -
och förkunnelse, ring numret på rutan eller besök: riversongz.com
Vi har kommit till slutet av programmet.
Nu lyssnar vi på Maurette Brown Clark.
Minns att allt är möjligt med Gud. Var välsignad.
MAURETTE BROWN CLARK "Det är inte över"
Jag vet att oddsen ser ut att vara emot dig.
Du ser ingen utväg.
Problemen verkar inte kunna ändra sig.
Du har ingen orsak att ropa.
Men det omöjliga -
är en chans för Gud -
att göra ett mirakel.
Ett mirakel.
Bara vet att det inte är över -
innan Gud säger att det är över.
Innan Gud säger att det är slut.
Det är inte över -
innan Gud säger att det är över.
Fortsätt kämpa tills du har segern.
Han sade aldrig att det skulle vara lätt.
Men du står som segrare till slut.
Jesus besegrade fienden -
redan innan kampen började.
Det omöjliga är Guds möjlighet.
Översättning: Andreas Forsberg Himlen TV7