Tänane saade räägib uutest võimalustest.
Noe-natsi kamba liige langeb äärmustesse,
et väljendada oma viha.
Noor naine näeb pealt oma ema pussitamist isa poolt.
Lõuna-Aafrika pastori teenimistöö ulatub koguduse seinte vahelt välja.
Kõigest sellest tänases saates.
PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast!
Lubage mul teile tutvustada meie kaastöölist Simisola Komolafet.
Sa kohtusid Aafrikas noorte seas head tööd tegeva pastoriga.
Paljudele inimestele seostub Aafrika vaesuse ja halbade asjadega.
Olin väga põnevil võimalusest kõnelda selle pastoiga,
sest ta tõesti teeb head tööd sealsete noorte seas.
Ta usub nendesse.
Pastor Sono on töötanud väsimatult pea 30 aastat,
et ehitada kogudust,
mis armastaks Jumala kõrval tõeliselt ka ligimest.
Vaadake lähemalt!
Lõuna-Aafrika ühes linnas on kogudus,
mis põleb armastusest Jumala vastu.
Grace'i Piiblikool on kiiresti kasvav ülistuskoda,
kus on üle 15 000 liikme ja 11 satelliidi kogudust.
Koguduse pastor jagab oma kirest noorte vastu.
Pastor Sono, tänan, et tulite täna siia.
Tänan teid!
Aafrika on läbi ajaloo olnud tuntud pimeda kontinendina,
kuhu välismaalased on tulnud evangeeliumi kuulutama.
Nüüd on aga Jumal tegemas midagi uut.
Eriti noorte seas.
Kas võiksite rääkida sellest lähemalt?
Tänapäeva noorte elu
on märksa suuremate valikuvõimalustega.
Paljudel on võimalus minna kooli ja saada haridus.
Eelnevad põlvkonnad on kasvanud üles survestamise all,
aga praegune põlvkond on kasvanud üles vabaduses.
Aafrikas on aset leidnud koguduste kasv.
Aafrikas on toimunud Jumala Vaimu liikumine.
Aafrikas on nüüd inimesi, kes on saanud hea hariduse
nii akadeemiliselt kui ka vaimulikult.
See on parim tasakaal.
Paljude teiste riikide kogudustel on probleemiks noorte kirikusse saamine.
Mis on teie koguduses erilist, mis tõmbab ligi nii palju noori?
Esiteks Jumala Vaimu liikumine Aafrikas.
On täitumas prohvet Joeli prohveteering,
et meie pojad ja tütred hakkavad ennustama.
Oleme proovinud olla oma koguduses noortesõbralik.
Oleme valinud noortepärase muusikastiili.
Kuulutame noortele evangeeliumi arusaadaval viisil.
Anname noortele võimaluse olla kaasatud koguduse töös.
Noored ei taha olla lihtsalt pealtvaatajad.
Nad teenivad kaasa ülistuses ja kohanäitajatena.
Meie programm on väga noortesõbralik.
Noorena ei kogenud ma koguduses käies,
et kantslist oleks kõlanud midagi,
mis oleks puudutanud noore inimese muresid.
Nüüd proovime leida noorte inimeste probleemidele lahendust
Piibli valguses.
Selleks, et noored võiksid mõista, et Jumal saab neid aidata.
Veel laseme me nt juhtimisanniga noortel
juhtimisvaldkonnas teenida.
Nad jutlustavad, õpetavad, juhivad jne.
Kui seda teha, mõistavad noored, et nad on oodatud.
70% meie kogudusest on noored inimesed,
kes on väga suurel määral kaasatud.
Jumal on väga kasutamas noori Aafrikas.
Lõuna-Aafrika vajab väga muutust.
Lepitust, üksmeelt ja juhtimist.
Mida võivad noored koguduses õpituga
oma maa heaks ära teha?
Ütlen alati noortele, et parim viis koguduses õpitut rakendada,
on olla kaasatud.
Juhtimisand areneb, kui seda praktiseeritakse.
Õpetame koguduses, et Jumala kutse on 7-valdkonnas.
Alustades kirikuga,
aga ka poliitika, ärimaailm, kunst, kultuur, perekond jne.
Õpetame noortele,
et Jumal on kutsunud igaüht mõnda nendest valdkondadest.
Kui oled kuskile kutsutud, siis pühendu seal.
Mine õppima sinna valdkonda,
kus tunned, et see ühtib sulle antud kutsega.
Kui tunned andi kunstis,
mine kooli ja omanda vajalikud oskused.
Saa kaasatud selles valdkonnas.
Seejärel õpetame neid meeles pidama,
et seal ollakse eesmärgiga.
Isegi kunstimaailmas tuleb meeles pidada,
et Jumal saaks seal austatud ja Tema kuningriik võiks esile tulla.
Nii võivad noored mõista, et nad on siin põhjusega.
Noor mõistab, et on Jumala poolt eesmärgiga loodud
ning eesmärgipäraselt ka varustatud andidega.
Nii võib inimese elu olla eemärgist juhitud.
Nad liiguvad õiges suunas ning on pühendunud.
Pikas plaanis on näha,
et nii võivad nad ka maailmas olla head juhid.
Pastor Sono rääkis huvitavalt sellest, kuidas noored võivad olla head juhid
ka väljaspool koguduse keskkonda.
Jah!
Mulle meeldib see, et koguduses käimine
ei tähenda Jumala teenimist vaid koguduse hoones,
vaid et oleme kutsutud teenima Jumalat just seal,
kuhu valdkonda Jumal meid on läkitanud.
Esmalt oleme kutsutud eriala õppima
ja seejärel oleme sinna ka välja läkitatud olema valguseks.
Meid tõesti on kutsutud olema soolaks ja valguses.
Tänan jagamast!
Järgmisena kuuleme mehest, kes elas vihkamises
ning kelle elu sai pahupidi pööratud.
Oleme varsti tagasi.
"Kui nisuiva ei kuku mullasse ega sure, jääb ta üksi;
aga kui ta sureb, siis ta kannab palju vilja.
Kes oma elu armastab, see kaotab selle,
ja kes oma elu vihkab siin maailmas,
see hoiab selle igaveseks eluks." Johannese 12:24-25
"Sest nagu maa toob esile oma kasvud
ja aed laseb võrsuda oma külvi,
nõnda laseb ka Issand Jehoova
võrsuda õigust ja kiitust kõigi rahvaste ees!" Jesaja 61:11
Tere tulemast tagasi!
Mees järgmises loos kasvas üles perekonnas,
kus vägivald oli normaalne nähtus.
Ta kasvas üles tänavakampades
ja vihkamine oli ainus keel, mida ta valdas.
Kuuleme nüüd tema lugu.
Minu nimi on Bryon Widner ja ma olen endine neonatsi skinhead.
Jumal on muutnud mind väliselt
ja Ta tõi armastuse sinna, kus enne oli vihkamine.
Mu sugulane tutvusas mulle skinheadide maailma,
kui olin 14-aastane.
Olime nn Uue Reichi sõdurid.
Sain skinheadina palju peksa.
Asusime üsna jõhkras Mehhiko rajoonis,
kus vägivald oli väga tavapärane nähtus.
Kas muutud kalgiks või sured.
Selline reegel kehtib.
Bryon Widner pärineb purunenud perekonnast.
Teda kasvatas alkohoolikust vanaema.
Ta õppis juba varases nooruses, et enda eest tuleb ise hoolt kanda.
Õppisin vihkama.
Esimese tätoveeringu tegin 14-15aastaselt.
Selleks, et saada endale karmi kuti välimus.
Ma ei mõistnud sümbolite taga olevat tähendust.
Teadsin, et need tõmbavad mind võitlustesse
ning seepärast paningi oma raha sinna alla.
Teatud aja möödudes mõtlesin, et oleks ka hea,
kui teaksin ka nende sümbolite taga olevaid tähendusi.
Käisin raamatukogus nende kohta uurimas.
Seejärel hakkasin asjast kõrgemal tasemel osa võtma.
Enne tegin seda lihtsalt inimeste vihastamiseks.
Seejärel hakkasin ringi reisima.
Oma esimese Hammer'i tätoveeringu tegin Indiana osariigis.
See kamp oli kõige kurikuulsam oma jõhkruse poolest.
Tahtsin olla osa nendest.
Nad olid organiseeritud ja karmid.
Kamp, kellega liitusin, omas tätoveeringuid näol.
Seejärel lasin ma ka oma kaela ja nägu tätoveerida.
Kamba lagunemise järel lõi Brian ise uue kamba.
See kamp paljunes nagu mingi haigus.
Vastutasin selle eest Indianas, et uued punktid saaksid püsti pandud.
Juba noorest saati tahtsin saada kõige karmimaks.
Peale aastakümmet kambas, ei näinud ma enam asju nii.
Teadsin paljusid valgeid inimesi, kes polnud teistest paremad
ning ma ei saanud kuidagi öelda,
et valge rass oleks teistest kuidagi parem.
Nägin tegelikult täiesti vastupidist.
Mõistsin, et ainsad asjad, mida oma elus olin saavutanud,
oli hulk arme, kriminaalne register ja tuksi keeratud maks.
Ma ei olnud suutnud saavutada mitte midagi positiivset.
Seejärel proovisin ma end surnuks juua.
Otsisin väljapääsu.
Olin alla andnud elu suhtes.
Olin tüdinud vägivallast,
aga ma ei teadnud ka muud viisi, kuidas olla.
Kui oleksin kellelegi oma tunnetest rääkinud,
oleks mind reeturiks peetud.
Seejärel oleks mind suure tõenäosusega maha lastud.
Seetõttu hakkasingi jooma.
Brian oli enesetapu äärel.
Siis kohtus ta Juliega.
Ma lihtsalt armusin temasse.
Peale meie abiellumist,
muutus üks mu kamba liige armukadedaks,
et ma polnud enam neile sama kättesaadav nagu vanasti.
Töötasin nüüd täiskohaga, et peret üleval hoida.
Kui lapsed sündisid,
esitas kamba president mulle ultimaatumi -
kas nemad või perekond!
Valisin oma pere.
Surmaähvardused algasid koheselt.
Helistati kell kolm öösel ja öeldi, et tullakse mind ja lapsi tapma.
Elasime Juliega mitmeid aastaid sellise hirmu all.
Oli palju unetuid öid,
mõeldes, millal on see hetk, kus nad ukse maha löövad.
Ma tundsin neid mehi ja teadsin, milleks nad võimelised on.
Olen karm kutt, aga kui 7-8 meest tuleb,
pole mul palju teha.
Millegipärast võttis Julie kätte vana Saksa päritolu Piibli,
mis tal mitmeid aastaid oli olnud.
Ta näitas mulle sealt mõningaid palveid.
Palvetasin neid korduvalt, et end hommikuti maha rahustada.
Kord läksime jõuludeks Tennessee'sse äia juurde.
Ta kutsus meid oma kogudusse.
See oli üks baptistikogudus.
Seal olles kogesime Juliega samaaegselt midagi.
Mõistsime, et peame midagi tegema.
Hakkasime sellest hetkest palvetama ja Piiblit lugema.
Ütlesime Jumalale:
"Kui Sa meid aitad, anname oma elud Sulle."
Paari kuu pärast kolisime Tennessee'sse.
Esimese asjana saime ristitud.
Peale seda, kui olin oma elu Jeesusele andnud,
suutsin ma taas naeratada, päevast rõõmu tunda
ja viisakas olla.
Võisin hakata tundma rõõmu ka oma lastest.
See oli Jumala tegu minus.
Tema täitis minus oleva tühimiku.
Kui minus oli toimunud sisemine muutus,
oli mu ainsaks mureks perekond.
Enam polnud selleks mu palgatõus või vägivald.
Seisin peeglis silmitsi sellega, milliseks ennast kujundanud olin.
Teised nägid mind väliselt koletisena.
Briani unistus elada normaalset elu
oli rikutud läbi tema välimuses peegelduva mineviku.
Töövestlused olid rasked, lapsevanemate koosolekud jne.
Laseriga tätoveeringu eemaldamine oli liiga kallis.
Ainus võimalus oli need happega oma nahalt maha põletada.
Julie hakkas otsima abi tätoveeringute eemaldamiseks.
Nad leidsid anonüümse annetaja,
kes maksis tätoveeringute eemaldamise eest.
Algas valulik, 2 aastat kestev tätoveeringu eemaldamise periood.
See doktor, kes minult tätoveeringuid eemaldas,
polnud mitte kunagi enne midagi minusarnast näinud.
Füüsiliselt oli see väga valulik protsess.
See kõik on olnud suur ime.
On ime, et võin tätoveeringutest vaba olla
ning et mina ja mu pere oleme kaitstud.
See pole olnud minu tegu.
Olen vaevu keskkooli lõpetanud ning endine tänavalaps.
Jumal on teinud minu elus imepäraseid asju.
Annan kogu au selle kõige eest Jumalale.
Jumal on tõesti uute võimaluste Jumal.
Kes suudaks muuta rassistliku kambaliikme
armastavaks perepeaks?
Mitte keegi muu peale Jumala.
Brianil oli lootust, nii on ka sinul!
Johannese 10:10 on kirjas:
"Varas ei tule muu pärast kui varastama, tapma ja hukkama.
Mina olen tulnud, et neil oleks elu ja kõike ülirohkesti!"
Anna oma elu täna Jeesusele!
Järgmisena lugu noorest naisest,
kes näeb pealt, kuidas isa ema pussitab.
"Kui torm üle käib, siis pole enam õelat,
aga õigel on igavene alus!" Õpetussõnad 10:25
Tere tulemast tagasi!
Naine meie järgmises loos
proovis meeleheitlikult leida väljapääsu
vägivaldsest mälestusest.
Narkootikumide tarvitamine oli ainus põgenemistee.
Kui Debbie Pattsi sõbrad esmakordselt kokku tulid,
et narkootikume tarbida,
aitas see Debbiel valusaid mälestusi unustada.
Narko mõju taandudes
tulid taaskord meelde mälupildid ema kallal vägivallatsevast isast.
Isa oli väga armukade ja ema suhtes süüdistav.
Kord pussitas isa ema kolm korda rinda.
Debbie ema ei esitanud kordagi isa suhtes süüdistust.
Hoolimata sellest, et Debbie isa läks nende juurest ära,
lubas ema tal jälle tagasi tulla.
Debbie vihkas oma isa.
Debbie jooksis kodust ära, et olla vaba oma isast.
Ometi ei olnud ta vaba mälestustest, mis teda igapäevaselt kummitasid.
Siis kohtus ta uute sõpradega,
kes tutvustasid talle kanepi suitsetamist.
Alguses on kõik tasuta ja lihtne.
See oli hea viis põgenemiseks.
Pilves olles ei mõtle sa palju minevikule.
Mõtlesin vaid sellele, et olin vaba isast oma elus.
See on nüüd lõppenud
ja võin teha oma eluga, mida iganes tahan.
See oli aeg, kus hakkasin tarvitama ka kangemaid narkootikume.
Ma isegi hingasin sisse erinevaid spray'sid.
See on põgenemisvõimalus.
Tegin seda kõike juba 16-aastaselt.
Debbie vanemaks saades oli ta alati pilves või purjus.
Siis jõudis kätte aeg, kus ma hakkasin vihkama sellist elu.
Ometi aga pidin seda tegema.
Osaliselt tahtsin seda teha ja samas ei tahtnud ka.
Tahtsin midagi enamat ja paremat.
Debbie suutis jätta maha narkootikumid,
küll aga mitte oma armastust alkoholi vastu.
Töölt lahkudes nägin alkoholipoe silti vilkumas.
Mõtlesin küll, et sinna ma täna ei lähe,
ometi aga tegin alati vastupidiselt.
Seejärel jõin 2 kuuspakki enne magamaminekut.
Selleks, et ma ei peaks mõtlema minevikule.
Debbie mõistis, et üksi ta selle sõltuvusega hakkama ei saa.
Esmalt läks ta AA-koosolekule.
Programmi abil lõpetas ta joomise.
Seejärel hakkas ta kirikus käima.
Mäletan esimest päeva kirikus.
Pastor küsis: "Kas siin on keegi,
kes tahaks võtta Jeesuse Kristuse oma elu Issandaks ja Päästjaks?"
Mäletan, kuidas ma oma uhke suhtumisega ütlesin:
"Heakene küll, ma võin ju proovida,
aga kui mulle ei meeldi, ei pea ma seda tegema!"
Jeesus aga sai mu sel hetkel kätte.
Mäletan, kuidas ma sellelt teenistuselt lahkudes tundsin,
et see kõik on natuke hirmutav, aga tõeline.
Tundsin armastust.
Debbie andis oma elu Jeesusele.
Nõustamise läbi suutis Debbie ka oma isale andestada.
Peale seda tundis Debbie end esimest korda elus vabana.
Andestamine on väga raske, aga see on vajalik.
Vahel on vaja paluda, et Jumal näitaks, kuidas andestada
ja saada lahti süüdistustest.
Seda on alguses raske teha.
Ma ei oleks seda suutnud ilma Jumala abita.
Debbie sai teada, et ta isal on kopsuvähk.
Mõned kuud hiljem helistas isa Debbiele
ja palus end kirikusse viia.
Isa läks eestpalvele
ja võttis Jeesuse oma südamesse vastu.
Meie suhe sai tervendatud.
See vähene aeg, mis meil veel koos oli,
oli väga eriline.
2000.aastal ta suri.
Ma poleks kunagi osanud arvata, et võiksin oma isa armastada
nii nagu ma teda enne tema surma armastasin
ning et ma oleksin võimeline talle üldse andestama.
Debbie on nüüd abielus
ja jätkuvalt vaba narkootikumidest ja alkoholist.
Ta ütleb, et ainult tänu Jumalale
oli ta võimeline andestama oma isale.
Jumala Sõna käsib andestada.
Ainus põhjus, miks Issand tahab, et sa andestaksid,
on, et andestamine päästab meie südame vabaks.
Jumal on mind väga õnnistanud ja kõik läheb aina paremaks.
Võib-olla sa vaatad meid praegu ja mõtled,
kas Jumal üldse tahab ka sind õnnistada?
Olen siin selleks, et sulle öelda, Ta tahab!
Nii nagu Debbiegi elus, võib sinu elus olla inimesi,
kes on sulle haiget teinud.
Sulle võib tunduda hea mõttena
olla jätkuvalt nende peale vihane ja kibestunud.
See pole lahendus!
Andestus on ainus tee vabadusse.
Jeesus on tee sellest välja.
See ei pruugi nii tunduda,
aga Jumalal on tõesti parim plaan sinu jaoks.
Alista oma elu Temale juba täna!
Koloslastele 3:13 on kirjas:
"Sallides üksteist ja andeks andes üksteisele,
kui kellelgi on kaebust teise peale.
Nõnda nagu Kristus teile on andeks andnud,
nõnda tehke ka teie."
Kas oled valmis täna andestama?
Kas oled valmis teekonnaks vabadusse?
See algab palvega.
Vestlusega sinu ja ainsa isiku vahel,
kes on andnud sinu eest oma elu, isegi siis, kui sa Teda veel ei tundnud.
Tema nimi on Jeesus.
Palvetame.
Jeesus, tänan Sind, et Sa andsid oma elu minu eest.
Tänan Sind võimaluse eest olla vaba.
Tänan Sind, et hoolimata sellest, et olen hoidnud valu oma südames,
tahad Sina mulle jätkuvalt andestada.
Aita mul olla vaba sellest valust ja kõigist nendest kogemustest.
Aita mul lahti lasta vihast, mida endas hoian.
Tänan, et surid minu eest.
Võtan vastu Sinu armastuse.
Kui palvetasid meiega koos, võta palun meiega ühendust.
Nüüd aga kuulame üht ülestõstvat laulu
ühelt minu lemmikartistilt.
"Eks viis varblast müüda kahe veeringu eest?
Ja ükski neist ei ole unustatud Jumala ees!
Ärge kartke,
teie olete hinnalisemad kui palju varblasi!" Luuka 12
Aeg on seekord hüvasti jätta.
Loodan, et saite sama palju julgustatud kui minagi.
Viimasena jääb kõlama laul: "Jeesus on armastus".
Kohtumiseni järgmises saates!
Tõlge: Triin Pöör