Täna saates...
Noormees näeb pealt, kuidas ta vanemad tapetakse.
Vaata, mis juhtub, kui ta kohtub tapjaga.
Ole meiega!
PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast saatesse!
"Flash mob" sündmus on tore meelelahutus,
kuid kas süütu ettevõtmine areneb ohtlikus suunas?
Ilming on osa pop-kultuurist.
Grupp inimesi hakkab järsku laulma või tantsima.
Sündmus on võtnud ohtliku pöörde.
Valvekaamerad jäädvustasid grupiviisilise varguse.
Sarnaseid juhtumeid on raporteeritud kolmes erinevas USA osariigis.
Philadelphias on olnud mitmeid vägivaldseid juhtumeid.
Seda kauplust ründas 150 noort.
Nad sundisid inimesed põrandale ja lükkasid asju ümber.
Politsei sõnul vägivald järjest suurenes.
Süütud kodanikud on langenud rünnakute ohvriks.
Philadelphia linnapea noomis "flash mob" kurjategijaid:
"Noored, kui te tahate, et inimesed teid austaksid,
jätke nad rahule.
Meile aitab sellest jaburusest!"
Linnapea kehtestas alealistele öise liikumiskeelu.
Algul olid noored jahmunud.
Hoolimata sellest, kas nad olid keelust teadlikud või mitte,
arreteeriti nad tänavail.
Pastor Alyn Waller kiitis heaks linnapea karmi otsuse:
"Ta kasutas karme sõnu, mis toovad osalise lahenduse.
Teine lahendus leidub kristlaste osadusest.
Lõppeks on tegu vaimuliku probleemiga.
Ükski linnapea ei vastuta linna vaimuliku töö eest.
Viha mängib suurt rolli.
Probleemid on alguse saanud halbadest tingimustest kodus,
koolides ja tänavatel.
Sotsiaalne meedia aitab kaasa kuritegevuse organiseerimisele.
Nii juhtus Inglismaal aset leidnud meeleavaldusel.
Noored röövisid kaupluseid, panid põlema autosid ja eluhooneid.
Soovi korral saab sotsiaalmeediat valesti ära kasutada.
Räp-muusik Machine Gun Kelly
arreteeriti metsiku "flash mob" ürituse korraldamise eest.
Lee õpetab kuritegelikke rühmitusi
sotsiaalmeediat enda kasuks ära kasutama.
Rühmad on teadlikud nende vahendite olemasolust
ja tööpõhimõtetest.
Grupp peab aktsepteerima sõbrakutse ja see teeb asja raskeks.
Püüame sisse saada ja sulanduda nende gruppidega.
Mõned linnad kaaluvad sündmuste ära keelamiseks
seadusmuudatuste vastu võtmist.
Walleri kirik läheneb probleemile spordi kaudu.
See on meie esmane teenistus.
Kogudusel on 7 jalgpallimeeskonda.
Peale trenni on nad liiga väsinud, et hakata tüli norima.
Lapsed ütlevad, et sport hoiab neid õigel teel.
Veedan oma aja õiges seltskonnas.
See hoiab mind eemal halbadest mõjutajatest.
Teenimine on esikohal.
Lapsed õpivad iganädalaselt Piibli kirjakohti pähe.
Kui sa ei õpi, ei saa ka mängida.
Politsei sõnul on koostöö kristlastega ühine hüve.
Otsime erinevaid koostöövõimalusi, kuna see lihtsustab kõigi elusid.
Vägivalda ja kuritegevust põhjustab see, et nad on näljased.
Hetkel toituvad nad jäätmetest.
Neid peab toitma nagu lambaid.
"Flash mob" ilmingust raporteeris Charlene Israel.
Peale pausi kohtume inimröövi ohvriks sattunud mehega,
keda piinati ja taheti ära tappa.
"Mina rõõmutsen väga Issandas,
mu hing ilutseb mu Jumalas." Jesaja 61:10
Mees järgmises loos rööviti ja taheti ära tappa.
Vaatame, kuidas ta pääses.
Iraanlane Daniel Raha
ei suutnud pealt vaadata oma rahva kannatusi
poliiliste rahutuste ajal 1990 aastal.
Nad hakkasid arreteerima ajakirjanikke,
seega lõpetasin oma töö.
Ma ei tea, kuidas nad minu kohta teada said,
kuid korraga nad tulid me auto juurde,
tirisid mu autost välja ja peksid mind ning lükkasid seejärel oma autosse.
Religioonipolitsei röövis Danieli ja viis ta nö põranda alla.
Siin maal on arusaam vanglast hoopis erinev.
Ma ei saanud isegi korralikult pikali heita -
pidin laskuma põlvili, et sinna kongi ära mahtuda.
Kong oli otsekui laiba lehka täis.
Selline tunne oli, nagu oleksid hauas.
Daniel mõistis koheselt, kui hull olukord tegelikult on.
Tohutu mustus, minimaalselt süüa
ning üha kohutavam piinamine,
kui ta ei osanud vastata nende küsimustele.
Ma arvan, et kõige hullem piinamine selles olukorras
polnudki füüsiline piinamine.
Mitte see tuline vesi, mida mulle kaela lasti
ja mille tulemusena arvasin jäävat oma peast ilma.
Ka mitte see armutu peksmine polnud kõige raskem.
Kõige raskem neis vanglates on see,
et nad püüavad murda sind kui inimest.
Danieli silmad hoiti kinni seotuna.
Vangivalvuri nägemise eest oleks oodanud surmanuhtlus.
Nad peksid sind kui oma vaenlast
ja neil oli ükskõik, kas sa elad või sured.
Olles jäänud ellu peale 2 nädalast peksmist,
lasi religioonipolitsei käiku piinamistaktika.
Mu jalatallad põletati ära.
Sõna otseses mõttes põletati - otsekui oleksin kõndinud pliiti peal.
See oli põletavalt tuline.
Nad sundisid mind kõndima ja mul polnud vähimatki lootust.
Ja mingi aja pärast on sul juba ükskõik,
kas pead jääma sinna igaveseks, kas nad tahavad tappa sind
või kas tahad saada vabaks.
Danieli 54 päeva hommikul avanes ta kongi uks.
Su piinamisel on lõpp ja sa lähed hukkamisele.
Kuulsin läbi seinte, kuidas kaks inimest oli juba hukatud.
Oli aru saada, et nad olid üles poodud.
Sa võisid kuulda nende viimaseid eluhetki...
Nende viimast meeletut rabelemist... See kõik oli kuulda.
Ja siis sa ootad oma korda, kuid seda ei tule ja ei tule.
Lõpuks tuldi ka Danieli järgi.
Mulle öeldi, et kui sa kuulsid, mis siin toimus,
siis sinuga toimub see sama.
Vabas maailmas olevad juristid
olid võidelnud Danieli vabastamise pärast.
Vanglast pääsemise järel oli ta veel 2 aastat jooksus,
kuni leidis asüüli Ameerika Ühendriikides.
Ajal, mil Daniel tööd otsis,
hakkas üks kristlasest naine talle Kristusest rääkima.
Kuna ma tulin maalt, kus kiusati ja piinati usklikke inimesi,
ei tahtnud ma religioonist midagi teada.
Ma tahtsin olla vaba.
Daniel võttis siiski vastu kutse minna kirikusse.
Seda peamiselt selleks, et praktiseerida oma inglise keelt.
Kuid Jumal hakkas puudutama ta südant.
See naine hakkas mulle lugema
sealt minu jaoks tol ajal müstilisest raamatust.
"Algul oli Sõna ja Sõna oli Jumala juures
ja Sõna oli Jumal." Ja see Sõna sai lihaks.
Kogu see protsess sai alguse sellest esimesest päevast,
mil' ma kuulsin Jumala Sõna.
Tänu Jumalale, et ma sain päästetud
ja tol samal õhtul, peale kahte aastat,
võisin peale tule kustu panemist esimest korda rahulikult magada.
Ma ei kartnud midagi. Mitte kui midagi.
Mu süda oli täis rahu.
Olles täna ise kõneleja ja raamatute autor,
jagab Daniel oma lugu sellest, kuidas leida tõelist vabadust Kristuses.
Ma pole ilma Jumalata keegi.
Muide, kui ma ei tunneks Temas peituvat tõde,
oleks mu elu väga tume.
Kõik oleks mustades toonides
ja poleks mitte kui midagi.
Maailmas poleks mingit ilu.
Kõikjal valitseks pimedus.
Peale seda aga, kui Jumal mu ellu tuli,
on kõik nii ilus.
Võimalik, et sinagi oled otsustanud
omada mitte mingit pistmist usu ja Jumalaga.
Mäletan, kuidas ma noorukina ise teatud asju läbi elasin ja mõtlesin:
"Mis kirik? Mis kristlus? Mis Jumal?
Ei iial!"
Kuid kui Jeesusele siiski võimaluse andsin,
sain aru, et Ta on ehe ja väga hea mu vastu.
Nii et anna Jeesusele võimalus!
Peale pausi lugu noorest neiust,
kes soovis, et kas ta ise või ta ema oleks surnud.
Saad teada, miks, peale pausi.
PÖÖRDEPUNKT
"Vaadake lilli, kuidas nad ei ketra ega koo,
aga ma ütlen teile, isegi Saalomon kogu oma hiilguses
ei olnud nõnda ehitud kui igaüks neist." Luuka 12:27
Järgmise loo naine põgenes teismelisena kodust,
et pääseda füüsiliselt vägivaldse ema eest.
Samas aga leidis ta peagi, et tal pole pääsu vägivalla ja viha eest,
mille ema oli külvanud ka ta enda sisse.
Anita kõige esimesed mälestused seostuvad hirmuga.
Ta ema vägivallatses ta kallal iga päev.
See oli raske.
See oli piinarikas.
Ärkasin igal hommikul, teadmata, mis minust saab?
Õhtul magama heites palusin Jumalat, et Ta tapaks kas minu või ema,
sest ma ei tahtnud seda kõike enam kogeda.
Ema lubas talle veelgi enam peksa anda,
kui ta peaks olukorrast kellelegi iitsatama.
Nii et kuigi ta väga tahtis rääkida, pidi ta siiski suu kinni hoidma.
Üks õpetaja küsis mu käest, kas minuga on kõik hästi
ja kogu mu sisemus kisendas: "Ei! Ei ole! Palun aita mind!"
Oleksin nii väga tahtnud talle öelda, kuid samas kartsin täiega.
Peksmised jätkusid kuni Anita teismeeani,
kuni ta lõpuks lihtsalt põgenes kodust.
Mäletan, kuidas jooksin majast välja ja peitsin end põõsaste taga.
Teadsin, et ema tuleb mind otsima ja on maruvihane
ning kui ta oli maruvihane, oleks mu laul olnud lauldud.
Anitale sai peagi selgeks,
et ta võib oma kena välimusega teha ilma ööklubides
ning teenida raha striptiisi tehes.
Algul oli see kõik väga närvesööv,
kuid peale esimest korda ka juba hästi lihtne.
Samas õhkkond oli jube - mehed tahtsid sind käppida
ja kuigi nad ei tohtinud seda teha,
siis ometi - kui lasin seda teha, teenisin rohkem pappi.
Ööklubis olid ka vastavad tagatoad, kus tegeleti prostitutsiooniga.
Ma küll nii kaugele ei läinud,
kuid samas tegin siiski sületantsu ja kõike muud, et teenida lisaraha.
Ometi ei teeninud ta nii palju, kui oleks tahtnud,
mistõttu Anita otsustas kolida LA'sse, et proovida õnne modellindusega.
See oli koht, kus ta kohtus Ignasioga.
Nad abiellusid salaja Las Vegases,
kuid Anita tume minevik tõusis peagi pinnale.
Me abielu hakkas koheselt alla käima.
Tal polnud aimugi, millega oli end sidunud
ja ma olin omadega täiega metsas.
Mu sees oli nii palju viha... Ma olin maruvihane!
See kõik oli tingitud aastate pikkusest vägivallatsemisest,
mistõttu tahtsin ise olla mitte hirmunu, vaid hirmutaja rollis.
Ma sõna otseses mõttes norisin mehega tüli
ja panin teda tundma end täbaralt,
sest tahtsin tõestada nii talle kui kõigile teistele,
et mulle enam nii sama lihtsalt haiget ei tehta.
Viha pöördus hirmuks,
kui Anital tekkisid korraga paanikahood.
Ma olin kabuhirmus.
Ma värisesin, mu süda tagus rinnus
ja mul oli raske hingata.
Mida enam ta paanikahood kasvasid,
seda enam hävis ta suhe oma mehega.
Ta helistas kord ühele sõbrale, et kurta oma abielu pärast,
teadmata, et sõbrast oli saanud kristlane.
Ta ütles: "Pead selle lihtsalt Jumalale üle andma.
Anna kogu see lugu Jumalale üle!"
Seda kuuldes olin maruvihane ja mõtlesin,
et seda ma küll kuulda ei tahtnud!
Mis mõttes: "Anna Jumalale üle!"? Mul pole Talle midagi üle anda.
Lõpetasin selle jutuajamise ja jätkasin vingumist.
Minu jaoks polnud Jumal keegi.
Anita viis Ignasio nii kaugele, et too otsustas lahkuda kodunt
ja enam mitte kunagi tagasi tulla.
Nutsin, karjusin, olin maruvihane, kurb ja hirmunud.
Ja esimesed sõnad, mis mul meelde tulid,
olid mu sõbra sõnad, kes ütles: "Anna kõik üle Jumalale!"
Nutsin ja värisesin,
olles nii haaratud ärevusest ja paanikahoogudest.
Kartsin kodust isegi lahkuda ja rooli istuda,
sest olin nii endast väljas.
Anita tahtis minna kirikusse,
kuid tal kulus nädalaid, et koguda julgust kodust lahkumiseks
ning sõita lähedal olevasse kirikusse.
Hakkasin nutma, öeldes:
"Jumal, ma anun Sind - palun võta kõik!"
Esimese asjana tahtsin lahti saada oma hirmudest,
sest kartsin kõike.
Palusin, et Jumal võtaks mu hirmud.
Aga et Ta võtaks ka mu mehe, mu elu, mu kõik, mida mul oli üle anda.
Kohalik kogudus esitles samal ajal Ülestõusmispühade näidendit,
kuhu ka Anita otsustas minna.
Ma polnud elu sees midagi sellist näinud.
Nad mängisid välja kogu Jeesuse elu ja seda, mida Ta meie eest tegi.
Seda, mida Ta meie heaks tegi ja kuidas meie eest suri.
Kuidas Ta siin maa peal elas.
Mäletan, kui väga see mind puudutas, kui nägin Teda seal ristil rippumas.
Seejärel jagas pastor lühikese sõnumi.
Ta ütles: "Jeesus koputab su südame ukse taga
ja kui keegi Talle avab, siis Ta läheb sisse
ja sööb õhtust koos temaga."
Pastor ütles, et kui keegi tahab avada oma elu Jeesusele,
siis tõstku oma käsi.
Niipea, kui seda üleskutset kuulsin,
kogesin enda sees: "Mina tahan! Mina tahan!"
Anita võttis Jeesuse vastu sel päeval, hakkas lugema Piiblit
ja palvetama Ignasio eest.
Peagi võttis Ignasiogi Jeesuse vastu kui oma Päästja.
Jumal, mu Isa, andis mu mehele uue naise - minu.
Me abielu on sõna otseses mõttes rajatud kindlale kaljule -
Jeesusele Kristusele
ja Püha Vaim ise juhib meid.
Meie armastus teineteise vastu lähtub Jumalast ja see on võimas.
Tema vermete läbi on võimalik saada täiesti terveks
igast emotsionaalsest, verbaalsest,
füüsilisest ja vaimsest kuritarvitamisest,
mida oled eales kannatanud.
Ehk on sinugi elus toimunud midagi, mis on muutnud sind vihaseks
ja pannud kibestuma.
See on teinud sinust kellegi, kes sulle endalegi ei meeldi.
See ei pea olema nii. See ei pea hävitama su elu.
Anita tegi oma valiku ja kõik on nüüd palju parem.
Ka sina võid teha selle valiku ja kutsuda Jeesuse oma ellu.
Tagasi tulles lugu perest, keda rünnati julmalt kahe mehe poolt.
PÖÖRDEPUNKT
"Ei ole olemas suuremat armastust kui see,
et keegi annab elu oma sõprade eest." Johannese 15:13
Järgmise loo mees nägi pealt,
kuidas kaks relvastatud meest ta vanemad tapsid
ning ta õde seksulaalselt kuritarvitasid.
Ta oli tol ajal kõigest 16-aastane.
Kogu see tragöödia jälitas teda järgnevad 15 aastat,
kuni ta sai lõpuks seista silmitsi ühe nende ründajaga.
Kui Brook Douglas oli 16-aastane,
mõrvati ta vanemad nende endi kodus.
See oli 1979 aastal, kuigi tundub, nagu see oleks olnud alles eile.
Tere! Kuidas läheb? - Tere.
Ma otsin meest nimega Mike Mitchell.
Ma ei tundnud sellenimelist meest ja küsisin,
kas neil on ka ta telefoni number.
Mees vastas, et on ja palus luba telefoni kasutada.
Ta tuli sisse ning uks ta selja taga jäi lahti.
Teine mees, Steven, oli samuti sisse tulnud
ning seisis mu vanemate magamistoa uksel,
rihtides nii neid kui ka mind relvaga.
Olles majja sisse tunginud, vägistasid mehed peretütar Leslie,
sundides seejärel kogu pere elutoa põrandale pikali.
Nad istusid lauda
ja asusid sööma õhtusööki, mille ema oli teinud.
Arutlesid selle üle, kas tappa meid või mitte?
Tundsin, kuidas üks kuul tabas mind.
Seejärel kuulsin ema karjumist ja veel nelja lasku.
Ema-isa surid vaid minutitega.
Brooks ja Leslie said haavata, kuid suutsid siiski end kokku võtta
ja naabrite juurde abi paluma sõita.
Nad olid mõlemad mõne nädala haiglas
ning kolisid seejärel sõprade juurde.
Nad paranesid küll füüsiliselt, kuid vaimne äng jäi siiski neisse.
Olime mõlemad täielikus šokis,
lihtsalt automaatselt ja kui kott peas edasi elades.
Meil polnud aimugi, mis edasi saab.
Järgneva 15 aasta jooksul pidi Brook andma 9.korral tunnistusi
nii kohtusaalis kui mitmetel muudel istungitel.
Aastate möödudes elas ta seda õudusunenägu
ikka ja jälle uuesti läbi.
Brook oli 1971. a saanud kristlaseks,
kui ta 9-aastasena oli koos isaga palunud päästepalve.
Ta mõistis, mida Piibel ütleb andestuse kohta,
kuid oli ta tõesti võimeline andestama meestele,
kes olid tapnud ta vanemad ja vägistanud ta õe?
Ma teadsin, et see on midagi, mida pidin tegema
ja mida ka mu vanemad oleksid minult oodanud.
Ma teadsin, et ma pole valmis,
kuid ma olin valmis seadma end andestuseks valmis.
1990.a lõpetas Brooks juurakooli
ja sai samal aastal noorimaks osariigi senaatoriks
kogu Oklahoma ajaloos.
Väliselt tundus nagu kõik paigas olevat,
kuid seesmiselt kiskusid viha ja raev ta tükkideks.
Minu viis kogu looga tegelemiseks või mitte tegelemiseks,
oli hoida end koguaeg nii rakkes,
et ma korraga mõistsin, et mu sees on nii palju viha.
1995.a. külastas ta senaatorina üht Oklahoma vanglat.
Sama vanglat, kus üks ta vanemate tapjatest
kandis eluaegset vanglakaristust.
Olin täiega mures.
See vend suutis tõsta korraga 350 kg.
Ta oli väga tugev ja väga karm vend.
Kuid ma tahtsin siiski teada, kus teda hoitakse.
Mäletan, kuidas kogesin ühtaegu raevu ja hirmu tõusmas iseendas.
Kuid kõige suurem tunne oli tahe olla ühes ruumis selle mehega
ja rääkida temaga.
Rääkida temaga kohe.
Valvurite ülem ütles selle soovi peale "Ei!"
Nad kõik ütlesid, et see pole hea mõte,
kuid ma ajasin oma jonni ja lõpuks nad nõustusid.
Mu isa alati õpetas mind, et pean andeks andma.
Nii et ma andestan sulle.
Tundsin peale seda,
nagu suur kivimürakas oleks langenud mu rinnalt
ja ma sain esimest korda 15 a jooksul jälle hingata.
Tundsin korraga, kuidas õhk liigub mu kopsudes.
See oli hämmastav tunne.
Aastaid hiljem tehti Brook'i loost film: "Taevane vihm",
mis räägib tema teekonnast andestuseni.
See film oli ühtpidi austusavaldus mu vanematele,
kuid samas ka lugu andestusest.
Olen ise püüdnud olla ustav ja Jumal on olnud veelgi ustavam,
aidates mul käia seda andestuse teed.
Mis sest, et puiklesin algul vastu.
Tol hetkel ma veel ei mõistnud seda, kuid samas oli selge,
et ainus viis oma eluga edasi minna ja tegeleda ka muude asjadega,
on anda andeks.
Andestus teeb vabaks.
Andestades ei lase sa ainuüksi teist inimest vabaks,
aga ka iseennast,
sest need inimesed võivad olla kusagil kaugel
ja täiega unustanud kogu loo.
Kuid sina hoiad ikka veel kinni.
Lase sel minna!
Ja kui sa ise ei suuda, siis Jeesus saab aidata sind selles,
nii et palume Teda üheskoos.
Isa Jumal, ma vajan Su abi,
et lasta minna sellel, millest kinni hoian.
Mul on raske andestada, sest nii paljud on mulle haiget teinud.
Samas olen kuulnud, et Sina Jeesus oled mulle andestanud.
Ma tahan kogeda sellest andestusest lähtuvat vabadust.
Palun aita mul andestada.
Aita mul minna lasta.
Võta see koorem endale.
Palun, et teeksid seda juba täna.
Aamen.
Me saade on selleks korraks läbi.
Lõpetuseks veel üks laul pealkirjaga "Süda, mis andestab".
Kõike head ja olge õnnistatud!
Tõlge: Anne-Ly Raukas