PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast vaatama Pöördepunkti! Mina olen Muyiwa.
Üks tänane lugu on sarnane minu enda looga.
Pastoripere andis abi kirikuliikmele, mis sai neile surmavaks.
Esiteks Ameerika osariik, kus valge- ja mustanahalisi ei koheldud võrdselt.
Selline suhtumine valitses Mississippi osariigis, kus Simeon elas.
Ühel suvel külastas teda 14-aastane nõbu põhja osariigist,
kes, olles ise mustanahaline, vilistas valgele naisele järele.
Money, Mississippi 1955
Elasime Jim Crow-seaduse alluvuses.
Olime kaitsetud valgete inimeste ees.
Me ei saanud hääletada ega omandada korralikku haridust.
Pidime töötama puuvilla põldudel.
Simeoni nõbu tuleb Chicagost külla.
Tema nimi on Emmett Till
Oli suur rõõm külalise üle Chicagost.
Nende riided ja kõnemaneer olid erinevad meie omast.
Me kõik tahtsime kolida Mississippist Chicagosse.
Emmett ei mõistnud, kus ta viibib
Ta ei mõistnud erinevust valge- ja mustanahalise ameeriklase vahel.
Ta ei teadnud, mida Jim Crow seadus tähendab
ega seda, kui halvad inimesed olid rassistid.
24. august 1955
Olime kogu päeva korjanud puuvilla, aga Emmett oli terve päeva kodus,
niisiis tahtis ta kuskile minna.
Sõitsime viiekesi lähedal asuvasse külla nimega Money.
Parkisime auto ja läksime poodi.
Wheeler läks sisse ja Emmett temaga kaasa.
Mõne aja pärast tuli ta välja ja Emmett jäi veel poodi.
Ma läksin sisse veendumaks, et ta ei öelnud seal midagi valesti.
Emmett maksis kauba eest ja me lahkusime koos kauplusest.
Meie järel tuli Carolyn Bryant ja pöördus siis oma teed
ning Emmett vilistas talle järele. Olime sellest surmani hirmunud.
Nähes meie reaktsiooni, oli ka Emmett väga hirmunud.
Neli päeva hiljem
Koputus uksele keset ööd
Mu isa avas ukse ja nägi kaht meest relva ja taskulambiga.
Nad küsisid poisi kohta, kes oli tulnud Chicagost.
Isa ei teadnud, millest selline küsimus,
mistõttu tema juhtimisel hakkasid nad poissi majas taga otsima.
Nad äratasid mu nõo Wheeleri, kes on ka Chicagost,
kuid nad ei otsinud teda.
Siis nad tulid minu magamistuppa.
Avasin silmad ja nägin kaht valget meest seismas mu voodi jalutsis.
Tundsin ära Roy Bryani.
Teisel oli taskulamp ja relv käes
ning ta sundis mind tahapoole nõjatuma ja uuesti magama jääma.
Emmettilt küsis ta, kas tema on see, kes vilistas Carolynile seal külas.
Emmett vastas "jaa".
Mees vihastus, kuna ta ootas vastust "jah, sir".
Nad võtsid Emmetti kaasa ja läksid ära.
Emmett ei poetanud ainsatki sõna.
Lein ja hirm valitses õhus.
Mu isa lihtsalt kõndis ümber maja ja pomises.
Mu ema jooksis valgenahaliste naabrite juurde abi paluma.
Nad ei tahtnud aidata.
Kolm päeva hiljem
leiti Emmetti surnukeha jõest
kinnitatuna suure puuvillakiu puntra külge.
Tursete tõttu oli peaaegu võimatu laipa tuvastada.
Tema sõrmuses olevad initsiaalid kinnitasid asja.
Toimus avatud puusärgiga matus, mis köitis riiklikku tähelepanu.
Võimatu on kirjeldada sisemisi tundeid:
lein, viha ja šokk olid äärmiselt tugevad.
Lisaks veel teadmine, et midagi sellist võib üldse aset leida.
J. W. Milam ja Roy Bryant vahistati Emmetti mõrvas süüdistatuna.
Vaatamata rohketele asitõenditele, tunnistas valgete kohus nad süütuks.
Olin vihane ja tahtsin kätte maksta.
Viha tekkis ka täiesti võõraid inimesi kohates.
Mõistsin, et Bryant ja Milam olid ainsad süüdlased.
Simeon võitles aastaid vihaga enda sees,
kuniks ühel öösel kuulis ta häält.
Olin ühel õhtul kõrtsis ja jõin õlut, kui kuulsin üht häält ütlevat:
"Kui sa sured pattudes, lähed sa põrgusse."
Paar nädalat pärast seda andsin oma elu Kristusele.
Viha hakkas lahtuma.
Simeon mõistis, et peab mõrvaritele andeks andma.
See pole lihtne andestada - see on võitlus.
Aga kui annad andeks,
siis raskus tõstetakse su õlgadelt ja see eluetapp on läbitud.
Simeon kirjutas raamatu Emmett Till'i traagilisest surmast.
Ta külastab Ameerika koole rääkimaks seda lugu.
Kui näen koolides väärkoheldud lapsi, ütlen neile, et Looja lõi mind uueks!
Tänu sellele võisin sellest üle saada.
Oli aeg, kui kedagi ei võetud Emmetti surma eest vastutusele.
Sellest sai aga alguse Ameerika kodanikuõiguste liikumine.
Kui ka sina vaevled andestamatuse all,
siis kirjuta meile aadressil, mis ilmub ekraanile.
PÖÖRDEPUNKT
"Kui nisuiva ei lange maasse ega sure, siis see jääb üksi,
aga kui see sureb, siis see kannab palju vilja.
Kes oma elu armastab, see kaotab selle,
ja kes oma elu vihkab selles maailmas,
see hoiab selle igaveseks eluks. Johannese 12:24-25
Seitsme aasta vanune Rebecca nägi,
kuidas üks kirikuliige tulistas tema vanemaid.
Ta käskis mul minna abi järele.
Jooksin nii kiiresti, kui jalad võtsid.
Tema ema lamas surnuna maas ja isa oli raskesti haavatud.
Rebecca jooksis naabrite juurde abi järele.
Olin hirmul ega teadnud selle mehe kavatsusi.
Selle öö sündmused olid haripunktiks ühe mehe aastate pikkusele piinale,
kes oli eakas kade naaber, kes püüdis tappa.
Rebecca kirjutas sellest oma raamatus "Kurat kirikupingil number 7".
Horry Watts oli jõukas ja üks otsustajatest kiriku küsimustes,
kuniks Rebecca isa - noor kena jutlustaja,
võttis ohjad üle kohalikus kirikus Põhja-Carolinas.
Kogudus armastas tema peret ja kirikuelu õitses.
Watts aga istus alati pingil number 7 ja tegi kõik, et neist lahti saada.
Ta oli iga pastori õudusunenägu:
osutades kellale, kui tema arvates oli jutlus liig' pikk,
või lahkus ukse paukudes.
Paukuv uks asendati uuega, mis ärritas teda veel enam.
Aga see oli alles algus.
Ta tegi häirivaid telefonikõnesid ja saatis ähvarduskirju.
Nähes, et need ei toimi, pani ta dünamiidi plahvatama.
Kogesime 2,5 aasta jooksul 10 plahvatust kodus ja kirikus.
Üks plahvatustest seadis ohtu tema väikevenna elu.
Selle tulemusena lendsid 2-3 akent minu magava venna toalt.
Mu ema luges mulle Psalmi 91,
kuis Jumal oma tiivasulgedega hoiab ja Tema inglid valvavad meid.
Minu vennaga ei juhtunud midagi.
Kahjuks ei saanud Nicholsonid midagi tõestada.
Selle asemel, et omakohut mõista, nägi Rebecca palvetavaid vanemaid,
et Wattsi kivistunud süda võiks olla võidetud Jeesusele.
Mida sa õppisid andestusest?
Isa õpetas kantslis andestusest.
Palvetasime emaga andestamise pärast.
Oli hämmastav tõdeda,
et mu vanemad elasid sama tõe kohaselt, mida kirikus jutlustasid.
Ehkki rahu võis püsida mitu kuud, püsis Rebeccal hirm uue plahvatuse ees.
Kuidas sa öösiti magasid?
See oli raske.
Vaatsin öösel aknast välja ja nägin teda maja ees käimas
ja oma uut riugast plaanimas.
Pärast paljusid nurjunud katseid, juhtus midagi mõeldamatut.
Watts teadis, et Nicholsonid annavad peavarju naisele,
keda abikaasa oli rünnanud.
Watts veenis meest Nicholsone tapma.
Minu isa, kes oli mu kangelane ja meie kaitsja,
lamas vigastustega põrandal.
Rebecca isa jäi ellu, kuid ema suri.
Aastaid kestnud piin, ärevus ja kalli abikaasa kaotus
vintsutasid Rebecca isa nii füüsiliselt kui vaimselt.
Mu vanemad olid parimad sõbrad, hingesugulased ja teenisid koos.
Koos ema surmaga suri ka mu isas vastav osa.
Rebecca isa suri paar aastat hiljem veretrombi tõttu, olles vaid 46 aastane.
Rebecca ei suutnud andestada mehele, kes oli piinanud ja röövinud ta lapseea
ega ka Jumalale.
Olin vihane Jumala peale ja ütlesin:
"See mees võttis mu ema ära, aga Sina võtsid mu isa ära."
Pärast kaht aastat Jumalaga võitlemist,
mõistsin, et vajan Jumalat rohkem, kui et Tema peale vihane olla.
Mõlemad mehed saadeti vanglasse oma tegude pärast.
17-aastasena sai Rebecca üllatava kõne Wattsilt.
Ta ütles:
"Ma ei suuda elada edasi teadmata, kas oled mulle andestanud või mitte."
Vastasin, et mina ja mu vend oleme juba ammu sulle andestanud.
Ta nuttis ja tõdes, et on nüüd vanglast vaba
ja selle aasta jooksul leidis ta Jumala.
Tema suhe Jumalaga ei sündinud kirikus,
vaid vangis, olles üksi oma patuga. Seal ta leidis Jeesuse.
Ta ütles mulle: "Tahan, et sa teaksid, et sinu isa oli hea mees.
Ta polnud halba ära teeninud."
Täna on ka Rebecca ise abielus pastoriga ja neil on kaks last.
Kirjutades oma raamatut, pidi ta jälle uuesti andestama.
Jumal on ustav aitama, kui lubad Tal seda olla.
Me kõik vajame andestust!
Õppisin andestama oma vanemate eeskujul.
Hiljem sain ilmutuse, kuidas Jeesus andestas meile ristil,
Jeesus andis kõik, et võiksime olla vabad!
Andestamine on võti eluks ja seda sulle, mitte teisele inimesele.
Ma ei tea, milline oleks olnud minu elu,
kui ma poleks andestanud mehele, kes tappis mu isa.
Tänu Jumalale Jeesuse eest, kes annab südamerahu!
Sina võid kogeda sama rahu.
PÖÖRDEPUNKT
"Tema valmistab maale vihma ja laseb tärgata rohu mägedele,
Issandal on hea meel neist, kes Teda kardavad,
kes loodavad Tema helduse peale. Psalm 147: 8,11
Järgmiseks lugu riigi poolt palgatud palgamõrvarist.
Ta ei vastutanud oma tegude eest, kuniks ta südametunnistus ärkas.
60-ndate lõpus oli John Elliott üks maailma parimaid laskureid.
19 aastasena jäi ta silma Ameerika valitsusele.
Välisministeerium palkas ta tööle.
John oli vaevu täiskasvanu, aga tema elus rääkis kõik surmast.
Vietnami sõda oli ränk. Tagaplaanil käis nn. "salajane sõda".
Enne kui mõistsin, mis toimub, olin juba välja saadetud missioonile.
Ei teadnud, kuhu olin sattunud.
John sündis 1946 ja veetis suurema osa oma lapse-east Inglismaal.
Ta käis seal koolis, aga unistas Ameerika olümpiamängudest.
Ükskord nägin, kuidas mu isa suitsetas sigarit.
Lubasin emale mitte öelda, kui ta soetab mulle õhupüssi.
Harjutasin laskmist iga päev ja teadsin, et võidaksin olümpial kulla.
19 -aastasena naastes Ameerikasse
osales ta laskevõistlusel ja kogus täisskoori punkte.
Ta palgati kiirelt tööle välismaale,
ülesandega tappa Vietnami armee kindral ja kolonel.
Johnist sai palgamõrvar.
Ootasin peaaegu 3 päeva lamades maas.
Teadsin, et viin lõpule selle töö, mille eest mulle makstakse.
Mind veendi, et see töö on vajalik ühise hüve eesmärgil.
Ma kunagi ei mõelnud, et võtan sellega kellegi elu.
John tappis mõlemad.
Karjäär oli kindel, aga tunded rääkisid teist keelt.
Alati välismaale minnes, ei uskunud ma, et tulen tagasi. Ma kartsin.
Raamatust võib lugeda sõja ja selle faktide kohta,
aga tegelikkuses ei suudeta kogeda, mida peab läbi elama.
See muutis mind kõvasti, aga ma jätkasin ikkagi seda tööd.
Mulle ei meeldinud see töö üldse ning see lõhestas mind.
Ma ei rääkinud kunagi oma tööst, aga see killustas mind väga.
Ükskord läks John kohaliku kiriku jumalateenistusele.
Ma polnud kunagi varem mõelnud kirikusse minemisest.
Pastor rääkis pattude andeksandmisest.
Ta ütles, et mida sa iganes oled teinud, tule Jumalale juurde
ja sa saad andestust kogeda.
Ta võtab ära sinu patu ja sa saad päästetud.
Läksin altari ette ja andsin oma elu Jeesusele.
John pidi veel tööle tagasi minema.
Raha meelitas, kuigi töö põhjustas sisemisi pinged.
Pärast usu juurde tulemist, oli töö väljakannatamatult raske.
Aga mul polnud vabandusi selle töö katkestamiseks.
Mõtlesin: "Kui suren, siis tean, kuhu ma lähen."
Arvasin, et ma võin teha, mida iganes.
Vaatamata lõpututele heitlustele, töötas John riigi heaks edasi
olles luureteenistuses Iisraelis ja Interpolis.
Need asjad, millele mõtlen, on minu meelest kui eilne päev, .
Üks Johni töökaaslasi oli kristlane.
Ta rääkis uue suuna võtmisest.
Tema mõjutamisel hakkasin mõtlema oma valikute peale.
Ta rääkis: "John, ma ei saa enam seda teha.
Meid pole loodud selliseks tööks!"
Ta segitas, mida kristlik usk talle tähendab.
Aastal 2003 läks John erru.
Helistasin ja ütlesin, et ei saa seda tööd enam jätkata.
Et mul on palju sisevõitlusi ja Jumal suunab mind siit ära.
Täna elab John rahulikku pereelu.
Ta on kirjutanud 11 raamatut.
Ühes neist räägib ta oma minevikust ja uuest lootusest Jumalas.
Ma olen väga tänulik Jumalale, kuidas Ta muuutis mu elu 180- kraadi.
See on imeline. Jumal on kõik minu jaoks!
Ükskõik, mida sa teed, või kus sa oma eluga oled,
Jumal võib sulle kõik andeks anda!
Kristus suri ristil kõigi sinu pattude eest.
Tema toob andestuse ja lunastuse.
Võib-olla sa vaatad seda saadet, mõeldes - mina pole kedagi tapnud.
Kuid oled sa ehk hävitanud oma sõnade ja suhtumisega,
kas midagi välja öeldes või isegi mõeldes?
Kas sa tunned ennast hetkel süüdi?
Vajad sa muutust?
See kõik, mis kripeldab hinges, anna see Jumalale.
Kui sa oled teinud midagi halba või kurja, siis Jumal saab andestada.
Vaja on vaid palvetada ja kutsuda Ta oma ellu.
Palvetame päästepalve.
Ütleme koos:
Tänu, Issand Jeesus, mida olen kuulnud täna.
Tunnen end praegu kehvasti, aga tean, et Sina räägid minuga praegu.
Palun anna mulle uus algus.
Palun tule mu südamesse, Jeesus.
Tunnistan, et surid ristil minu pattude pärast.
Olen patune ja vajan muutust.
Tere tulemast minu südamesse ja mu koju!
Muuta mind ja tee mind uueks. Aamen.
Soovime kuulda sinust, nii et leia meid me kodulehe kaudu või Facebook'ist.
Lõpetuseks laul Sanctus Real'lt "Andeks saanud"
Minevik annab endast märku, ebaedu surub mind vastu maad.
Saatan ei lase mul unustada tehtud vigu.
Tean, mida olen selles elus teinud.
Sinu käte vahel ma tean, mis mul on.
Olen andeks saanud.
Ma ei pea enam kandma oma mineviku taaka,
sest olen andeks saanud.
Tehtud vead vallutavad mu mõtted.
Elan oma päeva kui keset ööd.
Võitlen oma valuga ja olen hädas uhkusega.
Vahel üksindus toob silmavee.
Tean, mida olen selles elus teinud.
Sinu käte vahel ma tean, mis mul on.
Olen andeks saanud.
Ma ei pea enam kandma oma mineviku taaka,
sest olen andeks saanud.
Tõlge: Tiiu Sassiad