PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast vaatama "Pöördepunkti"!
Mina olen Muyiwa ja on tore, et oled taas meiega.
Tänane saade räägib teisest võimalusest.
Lugu naisest, kelle ründajad peaaegu tapsid
ja mehest, kes narko üledoosi tõttu peaaegu suri.
Kuid esmalt lugu Kurtisest,
keda varasest east koolitati välja tegelema voodoo'ga.
Ta suhtles deemonlike vaimudega ja pani inimestele needusi peale.
Kuni ühel päeval need samad vaimud pöördusid ta enda vastu.
Ta jagas oma põrgulikust kogemusest ka meiega.
Sa olid 4-aastane, tarvitasid juba uimasteid
ja tegelesid voodooga.
Kuidas see nii noorelt üldse võimalik oli?
Mu vennad olid narkoärikad, nii et olin kogu aeg selle kõige keskel.
Mu isa tõi koju ka ühe nõia ehk sortsi, kes hakkas mind välja koolitama.
Samas su ema oli kristlane? - Just.
Kuidas tema reageeris, kui see nõid te koju tuli?
Mu isa ütles, et see on tema kodu ja tema maja
ja mida iganes tema ütleb, nii on.
Kui ei meeldi, siis ma kas peksan sind, kuni hakkab meeldima,
või sa lihtsalt pead lahkuma.
Nii et laste pärast ema jäi ja lihtsalt palvetas.
Need vaimud, kellega voodoo kaudu suhtlesid,
õpetasid sind end pilve tõmbama ja uimasteid omavahel segama.
15-aastasena võtsid aga üledoosi ja ütlesid, et läksid selle käigus põrgu.
Räägi sellest kogemusest.
Olin 15-aastasena vennaga baaris, kuigi poleks tohtinud ollagi seal.
Baarman küsis, kas joon ka midagi ja venna jaatuse peale võtsin ühe õlle.
Kuid olin enne seda juba aineid tarvitanud -
nii kokaiini, tablette, kui marihuaanat
ja siis võtsin veel õlle peale.
Korraga tajusin, kuidas päike küll paistab läbi akna,
kuid selle kiired ei ulatu minuni,
vaid põrakavad minust tagasi ja lähevad kui ümber minu.
Nii et seal, kus mina olin, oli kõik must, kuigi mu ümber oli valgus.
Tajusin, et midagi on viltu ja kogesin, et olen kui surnud.
Korraga kuulsin oma jalge juures loomakarja kabja plaginat
ja põrandalt kerkisid üles mingid jõledad koletised,
kes piirasid mu ümber ja haarasid mu järgi.
Jooksin oma venna juurde ja palusin kisendades,
et ta viiks mu koju ema juurde, kes saaks mind palve kaudu vabastada.
Teel koju haarasid need koletised taas mu enda küüsi,
kiskudes mind mu ihust välja ja viies mind sügavasse põrgu,
kus mind siis piinati.
Saaksid sa kirjeldada, mida sa seal nägid, kuulsid, tundsid?
On see üldse kirjeldatav?
Oi, see oli kohutav! Täiesti jube!
Nad peksid mind nagu mingi haamriga ja irvitasid mu üle.
Nad togisid, näppisid ja lõikusid mind igast otsast.
Need olid tohutult koledad, pikkade küüntega jubedad olevused.
Nad tuletasid mulle meelde kõike halba, mida olin teinud
ja kui mitmeid kordi inimesi lõksu püüdnud.
Inimesed, kes olid surnud narko üledoosi tõttu jne.
Nad ütlesid, et kasutasid mind selleks, et panna inimeste üle needusi
ja tekitada nende eludes läbi nõiduse ja voodoo igasugu muid imelikke asju.
Nad ütlesid, et kasutasid selleks kõigeks mind,
aga samas plaanisid ka mu enda orki tõmmata ja nüüd oli see hetk käes.
Kuidas sa sealt välja said?
Nagu öeldud, ma kogesin seal tohutut piinamist ja valu,
kui korraga ühed käed sirutusid sinna kohutavasse kohta
ja haarasid mu õlgadest kinni, hakates mind sealt välja tõmbama.
Isegi selle käigus veel püüdsid need koletised mind
tagasi haarata, kraapida ja näpistada ning mind kinni hoida,
aga need käed tõmbasid mind sealt välja.
Nägin auto põhja ja mootorit käimas, kuid ma läksin neist läbi
ja mind viidi tagasi mu ihusse autoistmel.
Ja ma kuulsin häält, mis ütles: "Sind päästeti tänu su ema palvetele!"
See kogemus on elav veel tänagi ja ma ei unusta seda kunagi.
Kuidas sa teadsid, et tegu on eheda olukorra
ja mitte hallutsinatsiooniga?
Tegeledes voodooga, rääkisin ma iga päev 11 aastat jutti vaimudega.
Seega mina tundsin neid ja nemad mind.
Teadsin väga hästi, millised on unenäod, õudusunenäod ja muud ilmingud,
kuid antud juhul teadsin, et tegu pole unenäo ega narkokogemusega.
Tegu oli reaalse olukorraga,
kus sama ehedalt, kui näen sind, nägin neid koletisi tõusmas maast
ja haaramas mu järele, kiskudes mind välja mu ihust.
Teadsin kindlalt, et see pole uni.
Need on ehedad asjad.
Kurjad vaimud on täiesti olemas ja ka Piibel räägib neist.
Jeesus ise rääkis neist, jagades põrgust ja selle piinadest.
Kõik need asjad on reaalsed veel ka täna.
Andsid peale seda oma elu Kristusele ja oled sellest ajast peale olnud usklik?
Kumb on sinu meelest võimsam?
Kui sa enne saatsid ise deemoneid välja inimesi kiusama,
siis nüüd, kui tegutsed Jumala väes - mis vahe neil jõududel ja mõjudel on?
Selleks, et voodoos mingit väge või mõju omandada,
tuleb teha midagi väga hullu või halba.
Kurjusemaailmas on kõik jagatud tasemeteks -
selleks, et midagi saada või kuhugi jõuda, tuleb midagi teha.
Jumalas aga oled sa ise see elav ohver, kes ütleb: "Siin ma olen."
"Võta ja kasuta mind sellisena nagu olen!"
Ja kui sa siis palvetad ja paastud,
hakkab Jumal seeläbi arendama suhet sinuga.
See pole kuidagimoodi raske ega kurvastav kogemus.
Minu endises maailmas aga oli pidev pinge peal:
"Tee seda! Oi, ma pean tegema toda!"
Jumalas aga on rahu.
Varem polnud mul mingit rahu ja ma magasin alati üks silm lahti.
Nüüd aga magan rahus ega pea millegi pärast muretsema.
Nüüd aga mu viimane küsimus:
me vaatajate seas on palju kristlasi, kes käivad küll kirikus,
kuid samas ka nõidade ja voodoo preestrite juures.
Mida sa neile ütleksid?
Pole võimalik segada ära Jumala ja Saatana lauda. Nii ei tohi!
Neid asju ei tohi omavahel segada, otsides väge ja jõudu mõlemast allikast,
sest kuigi Jumal püüab sind mõnda aega veel aidata,
hakkab Ta samas ka eemale tõmbuma, kuna Ta ei lepi sellise seguga.
See pole võimalik saada jõudu ja väge üheaegselt nii Jumalalt kui Saatanalt.
See lihtsalt ei toimi!
Las ma jagada teile ühte Piibli kirjakohta Roomlastele 6:23
"Sest patu palk on surm,
aga Jumala armuand on igavene elu Kristuses Jeesuses, meie Issandas."
Voodoo ja igasugu muud kurjad asjad pole see tee.
On vaid üks tee ja üks tõde - Jeesus Kristus ja Jumal.
Rohkem lugusid peale pausi.
PÖÖRDEPUNKT
"Mina rõõmutsen väga Issandas...
...mu hing ilutseb mu Jumalas." Jesaja 61:10
Tere tulemast tagasi!
Järgmise loo naist peksti ja pussitati julmalt
ning jäeti seejärel surema.
Ajal, mil ta elu rippus juuksekarva otsas, suutis ta mõelda vaid ühele asjale.
"Me peame su tapma, kuna oled näinud me nägusid!"
Ja ma mõtlesin: "Oo, ei!"
Hirm tarretas Sharoni südame, kui ta korterisse sisse tungiti.
Tal polnud kahtlustki, et ta sureb, kui teda relvaga sihiti ja öeldi,
et neil tuleb ta tappa.
Sel hetkel oli Sharonil vaid üks mõte ja üks hirm.
Ütlesin: "Jumal, ma ei taha minna põrgu
kõigi nende halbade asjade pärast, mida olen teinud.
Jeesus, palun andesta mulle!"
Sharon kasvas üles kristlikus kodus, kuid 17-aastaselt midagi muutus.
Kogu see pinge meediast, muusikast ja sellest, mida telekast näeme,
või mida me sõbrad teevad.
Nagu enamus kristlastest teismelisi,
maadles ka Sharon igapäevaselt igatsusega armastada Jumalat,
aga samas teha kõike seda, mida paljud ta sõbrad tegid.
Läksin sõpradele külla, kus ringis kasutati kordamööda uimasteid
ja ma lõin ka kampa.
Olin ühtlasi neitsi,
kuid kaotasin ühtlasi oma süütuse peagi peale seda.
Sahron kolis peale keskkooli lõppu kaugele kodust.
Kogesin, et olen nii palju eksinud, ega saa seetõttu Jumalat teenida.
Et mu tegusid pole võimalik andestada.
Ta leidis omale töö ja uued sõbrad,
kuid needki sõbrad õhutasid teda elama metsikut elu.
Ja kuigi ta igatses salajas pöörduda tagasi Jumala juurde,
tundus ta metsik elustiil ja uimastid seda soovi alati võitvat.
Mõtlesin oma südames: "Jumal, ma ei tea, kuidas seda teha,
sest tunnen end nii süüdi
ja olen samas nii sõltuvuses sellest patuelust.
Mul pole aimugi, kuidas lahkuda ja saada lahti sellest elust!
Kuid Jumal, Sina saad mind aidata!
Ma olen valmis püüdma, kuid ma ei suuda seda omas jõus."
Miski ei tundunud toimivat kuni 3.septembrini, 1998.
Sharon valmistus tööle minekuks, kui ta uksele korraga koputati.
Ühed ta narkosõbrad küsisid, kas võivad kasutada ta telefoni.
Kogesin enda sees kui häält, mis ütles: "Ära lase neil telefoni kasutada!"
ja mul oli väga halb tunne ses' osas.
Kuid niipea, kui nad sisse said, surusid nad mulle relva suhu
ja käskisid mul heita põlvili.
Sissemurdnud paar nõudis raha, võttes ta pangakaardi ja koodid.
Olles lõpetanud röövimise, otsustasid nad ta ära tappa.
Nad ütlesid, et peavad mu tapma, kuna olen näinud nende nägusid.
Ja ma mõtlesin: "Oo ei!"
Nad sidusid mu nurka kinni ja ma hakkasin kahetsema oma patte,
paludes Jeesust oma südamesse.
Ütlesin: "Jumal, ma ei taha minna põrgu kõige halva pärast, mida olen teinud.
Jeesus, palun andesta mulle!"
Lubasin Jumalale, et hakkan Teda teenima
ja palusin, et Ta võtaks mu taevasse, kui peaksingi täna surema.
Sharon võitles vastu, mispeale see naine leidis sahtlist noa
ja hakkas teda julmalt pussitama.
Ütlesin: "Jeesus, võta mu hing!",
mispeale ta surus mulle noa nii sügavale kõri peale,
et see lõikas läbi mitmed arterid.
Ta arvas, et oli tabanud ka mu unearterit,
kuid arst ütles hiljem, et mõni millimeeter jäi siiski puudu.
Ta lõi mind nii tugevalt, et nuga tungis läbi kõhu selgrooni.
Mul olid mitmed rebendid.
Ta pussitas mind ka sügavale silma,
nii et mu silmamunad rippusid sisuliselt peast välja.
Peale seda, kui paar oli lahkunud, tuli Sharon mingi hetk teadvusele
ja vedas end kuidagi välisukseni.
Naaber, kes ta leidis, helistas 911.
Ta viidi kiiruga haiglasse,
kus talle järgneva 8 tunni jooksul tehti mitu operatsiooni.
Mu kõhtu pandi u 27 klambrit, et mu sisemust nö koos hoida.
Nad õmblesid mu kaela taas kokku, kuna mitmed arterid olid läbi lõigatud.
Mulle jäid sisse sellised niidid, mida kunagi välja ei võeta.
Nad õmblesid ka mu nina kokku
ja siis mitmed arstid tegelesid mu silmadega.
Sharonit pussitati 30 korda, kuid imekombel jäi ta siiski ellu.
Arstid olid hämmingus
ega suutnud uskuda, et ma nii kiiresti paranen.
Nad ütlesid, et olin tegelikult surmalaps ja et mul on ikka väga vedanud.
Mõtlesin endamisi, et vedamisega pole sel mingit pistmist
ja et tegelikult on tegu Jumala õnnistusega.
Ehk siis Jeesus ise hoidis mind elus.
Keset paranemisprotsessi oli Sharonil aega mõelda oma elu
ja tehtud valikute üle.
Just siis tuli ka otsus alistada oma elu täielikult Jeesusele.
Ütlesin palves: "Issand, ma armastan Sind.
Aitäh, et oled päästnud ja tervendanud mu."
Andsin Jumalale tõotuse, et tahan teenida Teda
ja kuulutada Tema au.
Et tahan elada kogu oma elu vaid Talle.
Sharon pääses haiglast juba 9 päeva pärast.
Politsei tabas ta ründajad ja nad saadeti 10 aastaks vangi.
Kohtus olles pakkus Sharon neile oma andestust.
Kuna Jeesus on mulle andestanud, pean ka mina andestama.
Ma lihtsalt pean.
Neile andestamine tõi kaasa suure vabanemise tunde.
Neid nähes ma küll teadsin,
et nad peavad vastutama oma tegude eest
ja ma tahtsin kanda hoolt selle eest,
et nad ei saaks enam kunagi teha kellelegi teisele haiget nii nagu mulle.
Sharon on õnnelik, et ellu jäi,
kuid kui küsida ta käest, mille üle ta kõige tänulikum on,
siis ta vastab, et teise võimaluse eest.
Kõige tähtsam asi, mida Jumal mu heaks teinud on,
on see, et Ta päästis esmalt mu hinge.
Ta suri ristil minu eest ja kinkis mulle uue võimaluse.
Ta pöörab kõik asjad meie kasuks, et võiksime tuua au Tema nimele.
Usun ka, et kõik see, mida Saatan tahtis pöörata halvaks -
Jumal võtab selle ja pöörab heaks, tuues au oma nimele.
Jumal annab meile võimaluse omada igavest elu.
Ka sina võid sellest osa saada.
Sa ei pea ootama, kuni keegi sind pussitab
või kuni peaaegu surnud oled.
Ära oota kriisihetki selleks, et võtta Jeesus oma ellu vastu!
Tee seda kohe praegu!
Jätkame peale pausi.
PÖÖRDEPUNKT
"Vaadake lilli, kuidas nad ei ketra ega koo,
aga ma ütlen teile, isegi Saalomon kogu oma hiilguses
ei olnud nõnda ehitud kui igaüks neist." Luuka 12:27
Tere tulemast tagasi!
John Lee Hooker Jr on Grammyga pärjatud blues'i laulja.
Ta jagas lava sellise legendiga nagu B.B. King.
Samas oli ta 30 aastat oma elust kurjategija ja narkosõltlane,
kuni ühel päeval kinkis Jumal talle teise võimaluse.
Leia täiuslik segu rütmist, bluesist ja jazzist,
lisa sellele veidi kodupaiga hõngu
ja sa avastadki unikaalse muusiku John Lee Hooker Jr.
Ta on legendaarse bluesi laulja John Lee Hooker'i poeg.
John Lee Jr. on pärjatud kahe Grammyga
ja on jaganud punast vaipa maailma kuulsaimate muusikutega.
Ta on musitseerinud koos B.B King'iga, Lenny Kravitz'i jt'ga.
John Lee Jr. alustas muusikaga juba varases nooruses
ja juba siis ennustati,
et temast saab samasugune legend nagu ta isa.
Mu isa tuli välja hitiga "Boom, boom, boom"
ja kõik me sugulased selgitasid mulle, mida tipptasemel lugu tähendab.
Seda mängiti kõikjal ja pidevalt.
Kuid Johnil oli saladus - ta oli sõltuvuses uimastitest.
Ta alustas marihuaana kasutamist juba põhikoolis
ning ained muutusid üha kangemaks ja kangemaks.
Keskkooli algaastatel hakkas ta endale heroiini süstima.
Ma ärkasin ja läksin magama ainuüksi uimastitele mõeldes.
Mõtlesin neile nii lõunapauside ajal kui peale kooli.
Uimastid olid mu elu keskne mõte.
John käis sisse-välja kohalikust kartsast,
kuna oli seotud uimastitega seotud kuritegudega.
Kord õpetas üks ta kongikaaslane talle enesekaitset,
juhuks, kui ta peaks kunagi sattuma päris vanglasse.
Nii et nad hakkasid poksima.
Ta seisis otse kartsa ukse ees ja ütles: "Pane nüüd nii nagu suudad!",
nii et ma poksisin kõige täiega.
Olles andnud endast kõik, ütles ta mulle:
"Hästi tehtud! Ettevalmistus on sul nüüd olemas."
Ja nii nagu ta kongikaaslane oli ennustanud, nii ka läks -
John viidi 18-aastaselt täiskasvanute vanglasse.
Ma olin kõigest noor kutt 30-40 aastaste sellide seas,
nii et nad vaatasid, kes see noor poisiklutt on, kes tuli.
Ja ma mõtlesin: "Armas aeg, millesse ma küll end mässinud olen?"
Johnile sai peagi selgeks vanglaelu tumedam pool,
kui ta sõber oma kongikaaslase poolt ära vägistati.
Noorukina sain aru, et minuga võib samamoodi minna.
Samal päeval, mil sama vang tedagi vägistada püüdis,
pidi John laskma käiku kõik oma poksi oskused,
mida ta endine kongikaaslane talle õpetanud oli.
Haarasin temast kinni ja heitsin vastu kongi trelle.
Loopisin ja peksin teda nagu sain, tehes talle täiega üks null ära.
Niipea, kui John Lee vanglas välja sai,
pöördus ta tagasi uimastite juurde ja ta muusiku karjäär sai läbi.
Ta oli tänaval elav kodutu,
kes tegi sageli nii mitu üledoosi, et lugemine läks juba sassi.
Mu vanemad ja kõik mu onud ütlesid, et ma lihtsalt suren uimastite kätte ära.
Nad ütlesid, et uimastid tapavad mu ja ma uskusin neid.
Ütlesin, et ma tean seda.
Kuid mind ei huvitanud.
Olles jõudunud oma 40-ndatesse, süstis John heroiini oma kaela,
kuna ta käte veenid olid juba kokku kuivanud.
Tal tekkis tohutu põletik ja ta sattus haiglasse,
kus seisis silmitsi reaalse võimalusega surra.
Arst vaatas mu kaela ja ütles, et see põletik tuleb sealt välja saada,
sest muidu ma lihtsalt suren.
Purskasin nutma
kui arst ütles, et võin iga minut surra.
Lamades oma haiglavoodis ütlesin Jeesusele,
et vajan Teda ja Ta abi, et sellest kõigest välja tulla.
Ütlesin: "Palun aita ja ole mulle armuline! Palun aita!"
Ja Ta aitas.
Sel samal hetkel andis John Lee oma elu Jumalale,
kuid haiglast välja saades
pidi siiski seisma silmitsi erinevate süüdistustega
narkokuritegude eest.
Ta ema käis kohtuistungil, et paluda oma poja eest.
Seistes seal ja kuuldes kõiki neid süüdistusi,
olin sama kindel, kui selles, et see taskurätik on valge,
et nad saadavad mu taas vangi.
Ja siis ma nägin seal oma ema, kelle pea oli kummardatud palveks.
Kohtunik ütles, et kuna olen meelt parandanud,
ei saada ta mind vangi.
Sel hetkel teadsin oma südames,
et Issand Jeesus Kristus võttis mu ema palveid kuulda.
Kohtunik saatis John Lee narkosõltlaste taastuskeskusesse,
mille programmi ta ka eduakalt läbis.
Ta taastas oma muusikukarjääri, andis välja 3 plaati
ja sai kaks Grammy auhinda,
kõndides punasel vaibal vabana uimastitest.
Kõik, kes teda tunnevad, kinnitavad, et midagi imelist on juhtunud ta elus.
Jeesus on mu hea sõber.
Ta on täht, mis särab pimeduses, kui ma ei tea, mis teedpidi minna.
Võin rääkida Temaga, kui tunnen end üksikuna.
Tema on mu lootus ja mu rõõm.
Ta on taastanud mu hea nime, mida enne ei usaldatud.
Mu nimi on taas heas kirjas,
aga seda mitte tänu minu kuulsusele,
vaid tänu sellele, mida Tema on minu heaks teinud.
Täna on pääste ja uute alguste päev. Homne pole garanteeritud kellelegi.
Kuigi tänaste lugude tegelased jäid kõik ellu,
ei lähe mitte kõigiga nii.
Olen ka seda varem öelnud ja ütlen ka täna:
ära oota Kristuse poole pöördumiseks elukriise,
sest Ta ootab sind juba nüüd ja praegu.
Kõik, mida vaid tegema pead, on kutsuma Ta oma südamesse.
See on väga lihtne.
Sa lihtsalt avad oma suu ja kutsud Ta oma ellu.
Seda võib nimetada ka palveks, sest seda see just ongi,
nii et palugem üheskoos.
Issand Jeesus, olen täna näinud lugusid inimestest ja nende eludest
ning sellest, kuidas Sa tulid ja muutsid nende elud täiega.
Jeesus, ma vajaksin ka uut algust ja seda, et Sa võtaks mu valud.
Palun kingi mulle lootust,
et kriiside puhul leidub alati ka väljapääs.
Ma vajan Sind oma ellu, mistõttu palun tule. Tule juba täna!
Tule, et jääda.
Ma tervitan Sind, Jeesus. Aitäh!
Kui palusid seda palvet, siis see oli su päästepalve
ja sa oled uus inimene ja uus loodu.
Isegi, kui sa seda hetkel veel ei tunne, siis ometigi oled.
Võta meiega ühendust, et leida täiendavat tuge ja abi.
PÖÖRDEPUNKT
Aga õigete rada on otsekui valgusepaistus,
mis muutub üha selgemaks, kuni päev on saabunud. Õpetussõnad 4:18
Meie saateaeg on küll läbi, kuid ega head asjad sellega veel lõppe.
Külasta meie kodulehte, kus leiad videosid ja lugusid,
mis inspireerivad ja julgustavad sind.
Võid leida meid ka Facebook'ist.
Lõpetuseks aga laul "Imeline arm"
Näeme taas!
Tõlge: Anne-Ly Raukas