PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast vaatama taaskord "Pöördepunkti" põnevat saadet!
Mina olen Muyiwa ja mul on hea meel, et oled meiega.
Tänane saade on eriliselt just meeste jaoks,
nii et naised - kutsuge oma mehed telerite taha;
õed, kutsuge oma vendi ja emad poegasid.
See saade võib muuta meeste elud igaveseks.
Saates tulekul...
Isa, kes käskis oma pojal tuua noa, samal ajal kui vägistas ta ema.
Mees, kes peale 25 aastast taastusravi abi mittetoimimist
koges 30 sekundi kohtumist, mis muutis kõik.
Kuid alustuseks intervjuu pastoriga Dallasest,
kes on pärit Zimbabwest.
Avalik kõneleja
ja raamatu "Mitte nõrganärvilistele - ülim väljakutse meestele" autor.
Tere tulemast, pastor. - Tänan!
Suur tänu tulemast!
Kogu me tänane saade räägib meestest.
Teie raamatu pealkiri mainib ülimat väljakutset meestele.
Milles see väljakutse seisneb?
Selles, et tõusta üles ja olla mees, kelleks Jumal neid loonud ja mõelnud.
See tähendab võtta vastutust, olla üks kogukonna ja pere alustaladest
ning ühiskonnas ka üldisemalt.
Tänapäeval räägitakse võrdsest vastutusest ja õigustest.
Võrdselt arve tasumisest restoranis jne.
Kas teie teema ei vii meid pigem tagasi minevikku?
Viib, aga see on üks hea minevik, mille poole tagasi pöörduda.
Sest ka Jeesuse vastus teda provotseerivatele inimestele oli,
et "alguses see polnud nii".
Nii et nii mu saadetes kui raamatus räägin ma sellest algusest,
kuhu Jumal mehi algselt lõi ja asetas
ja kus Ta tahab, et me oma eludes edasi liikudes oleks.
Teie raamatus on üks huvitav mõte, mis läbib kogu raamatut:
"Võid tunda iseend naiste põhjal, kes sind ümbritsevad."
Mida see tähendab ja kuidas see toimib?
Sest mõned mehed võivad raudselt mõelda,
et nad pole vähimalgi määral sarnased nende kõrval magavale naisele.
Jumala Sõna õpetab meile, et naine on mehe au ja uhkus,
kuigi paljud mehed ei taha seda uskuda.
Kui Jumal toob ühe naise mehe ellu, tuleb ta kui toormaterjal.
Kui keegi, keda saab vormida kas heaks või kurjaks.
Kui mees tahab mõne naise kätte saada,
ehitab ta naist üles.
Ta ütleb naisele kauneid sõnu ja upitab üles tema ego.
Nii et sel hetkel on tegu väga hea naisega,
ainuüksi tänu sellele, et ta reageerib meie ilusatele sõnadele.
Kui aga mees on naise kätte saanud ja temaga abiellunud,
lõpetab ta ilusate sõnade jagamise.
Naine aga reageerib sellele,
muutudes mehe silmis totaalselt teiseks naiseks.
Mehed aga on üllatunud ega mõista, miks naine muutus?
Aga ta muutus seetõttu, et mees lõpetas endise tegevuse -
ta ei ehita enam oma naist üles ega anna talle teada, kui võrratu ta on.
Kuna me aeg on piiratud, ei jõua me kogu raamatust rääkida,
aga teie oma teekond on samuti teemaks selles raamatus,
mistõttu palun rääkige sellest.
Ma abiellusin 1994 aastal, olles olnud kristlane pikki aastaid.
Seetõttu arvasin, et tean kõike heaks abikaasaks olemise kohta.
Te olete kristlane al 9 eluaastast ja teeninud jumalariigi töös...
Alates 16 eluaastast.
Nii et olite üsna teadlik kõigest?
No ma vähemalt arvasin nii ja asjad tundusid olevat kontrolli all.
Kuid raamatute ja teiste inimeste tarkus on hoopis midagi muud,
kui ise abielus olla.
Seega ma polnud kunagi mõistnud,
et minu peamine ülesanne on ehitada üles oma naist.
Nii et alles peale 15 a kestnud abielu esitas Jumal mulle väljakutse,
mis puudutas seda, kuidas oma naist kohtlesin
ja kuidas temaga koos jumalariigi tööd tegin.
See oli suur väljakutse, mis muutis seda, kuidas ma asju nägin
ja muutis ka mu arusaamasid suhete kohta.
Nii et mingil hetkel olin valmis selle väljakutse täiega vastu võtma,
uurima uuesti Jumala Sõna ja tutvuma seal olevate printsiipidega.
Nägin, kuidas mu enda elu muutus,
aga ka seda, kuidas mu naine täiesti muutus.
Jõudes kõigi nende arusaamisteni - millisena nägite iseennast oma naises
ja milline on te naine praegu?
Mu naine näeb hetkel välja sellise minana, nagu ma näha tahan,
kuid algselt polnud see üldse nii,
sest ma ei täitnud mehena oma õiget rolli.
Mida te nägite?
Ma nägin algul kedagi, kes pidevalt vingus
ega hinnanud seda, kes ma mehena olen.
Kes ei mõistnud seda, kes ma pastorina olen.
Meie külaline jääb meiega, nii et peagi kuuleme lisaks.
Kuid nagu öeldud - tänane saade on eelkõige meestele,
nii et oleme peale pausi jälle tagasi.
PÖÖRDEPUNKT
"Mina rõõmutsen väga Issandas...
...mu hing ilutseb mu Jumalas." Jesaja 61:10
Tere tulemast tagasi!
Järgmise loo mees igatses tohutult isa armastuse järele.
Samas oli ta lapsepõlve kodu kõike muud, kui muinasjutt.
ELUST ENESEST
Mu kõige esmased mälestused on raev, õlle lõhn
ja tuhatoosi hais õlle kõrval.
Isa hilised kojutulekud baarist ja ta saabaste hääl põrandal.
Kui nõud polnud pestud või asjad nii, nagu tema tahtis,
ajas ta terve pere keset ööd üles ja lihtsalt karjus me peale.
Mäletan sülge, mis pritsis ta suust ja ta pilku, kui ta me peale karjus.
Järgmisel hommikul oli kõik jälle hästi.
Ehk kui ta jälle kaineks sai, oli meil hea isa.
Soe ja armastav isa.
Olime eeldavasti oma naabruskonna kõige vaesemad,
kuid see polnudki minu jaoks nii suur häbiasi,
kui see, mis toimus me suletud uste taga.
Olin 8 aastane, kui nägin oma isa vägistamas mu ema.
Ta oli jälle öö läbi märatsenud ja lõhkunud.
Koolist koju jõudes ja elutuppa astudes kuulsin ema üha suurenevat karjumist.
Avasin vaikselt magamistoa ukse ja nägingi, kuidas isa ema vägistas.
Mu ema nägi mind ja saatis mulle pilgu, mis ütles vaid üht:
"Kao siit, Joe! Lihtsalt kao!"
Ka isa nägin mind ja ta pilk oli täis tohutut vihkamist.
Ja siis ta ütles mulle: "Mine too nuga!"
Iga sirguv laps teab, mida nuga endast kujutab
ja et see on miski, mida lapsena puutuma ei peaks.
Köögi poole kõndides kuulsin oma ema hüüdu:
"Ei, Joe, ei!"
Mida enam ma kaugenesin,
seda enam need sõnad mulle südamesse lõikasid.
Samas kuulsin, kuidas isa karjus: "Too see nuga, too see nuga!"
Nii et ma läksin kööki ja leidsin eest selle noa -
suure lihuniku noa nagu me seda kutsume.
Kuid selle suure noa kõrval oli kohe ka väike võinuga,
nii et mõtlesin, et teen näo, et ei saa aru, mida isa mõtles
ja viin talle selle.
Nii et ma võtsin võinoa ja viisin selle isale,
kes haaras selle mu käest, lõi ukse kinni
ja viis lõpule selle, mida oli tegemas.
Kõik see joomine ja vägivald ainult jätkusid.
Olin 13 aastane, kui ema ei kannatanud enam välja
ja nõudis isalt lahutust.
Ema oli üks päev mu kooli ukse taga, võttis mu kaasa
ja me sõitsime kodu vägivalla all kannatavate perede varjupaika.
Mul polnud mingit lootust.
Ma isegi ei teadnud, mida rõõm tähendab.
Ma ei osanud naerda ega tunda elust rõõmu.
Nii et mind saadeti psühhiaatriahaiglasse.
Sain seal olla 3 kuud, kuni mu Haigekassa kindlustus lõppes
ja mulle anti valida,
kas lähen poiste internaati või vanaema juurde elama.
Ütlesin, et lähen vanaema juurde, kus elasin 9-12 klassini.
Osade jaoks olin suur peavalu, teiste jaoks igati tore laps.
Olin ka klassi suur kloun, kuna mulle meeldis teisi naerma ajada.
Kuid kogu selle aja ma kandsin kui üht maski,
sest ma ei tahtnud, et keegi teaks kõigest minu elus toimunud halvast.
Enam kui kõike muud tahtsin olla normaalne.
Umbes kuu peale keskkooli lõppu, kutsus sõber mind endaga kirikusse.
Töötasin tol ajal ehitusel, kus mind nii maises kui sõnalises mõttes
ümbritses rämps ja mustus.
Mu sõnavarasse kuulusid kõikvõimalikud roppused
ja see oli osa sellest, kes ma olin; see oli osa mu identiteedist.
Kirikus oli kamp ringis istuvaid noori, kes Piiblid käes rääkisid oma pastoriga.
Nad rääkisid Jumalast kui kellestki, keda nad tunnevad.
See oli midagi, mida ma polnud elu sees näinud!
Ühtlasi kogesin enda sees üht väga tugevat tõmmet,
millest ma kuidagi lahti ei saanud.
Läksin õhtul koju ja tundsin, et tahan sinna tagasi,
kuna olin seal kogenud midagi, mida varem polnud kogenud.
Nii käisingi seal noortegrupis mitu head nädalat,
kuni noortepastor tuli minuga rääkima.
Ta selgitas mulle, et Jeesus suri ristil minu pattude pärast.
See oli tol samal kolmapäeva õhtul, kui võtsin Jeesuse oma Päästjana vastu.
Noortepastor ei teadnud mu valudest ega karmist lapsepõlvest midagi.
Ta lihtsalt teadis, et olen patune ja vajan Jeesust.
See oli kõik, mida ta minuga jagas
ja kui aus olla, see oli ka kõik, mida kõige enam vajasin.
Sel hetkel polnud küsimus isale andestamises,
vaid oma pattude andekssaamises.
Sain selles enam kui hästi aru.
Ma abiellusin tolle koguduse pastori tütrega
ja meil on kaks imearmast tütart.
Ma ise teenin aga üliõpilaspastorina.
Kui mind kuuleb keegi, kes on kogenud valu ja kuritarvitamist
ning maadleb andestamisega,
siis tea, et pead pöörama pilgu oma vanalt elult
ja keskenduma Jeesusele.
Sest Ta on tõotanud kanda hoolt kõige ülejäänu eest.
Ta on seda teinud ka minu elus.
Mida enam ma Kristusele keskendun, seda õnnistatum ja rahulikum ma olen.
Täna vaatame meeste rollile isade ja abikaasadena
ja sellele, kuidas meist võiks saada paremad mehed.
Meiega on endiselt ka üks tore pastor.
Selle mehe lugu kätkes endas isa, kes oli vägivaldne.
Ilmselt oli see kuidagimoodi tingitud selle isa taustast.
Kuidas murda taolist tsüklit, et poeg ei jätkaks oma isa jälgedes?
Kõige esmane asi, nagu selleski loos, on võtta Jeesus vastu oma ellu.
Usk Jeesusesse muudab nii sind kui su elu.
Teine oluline asi on mõista, et see on osa sellest, kes sa oled.
See on midagi, millest oled osa saanud.
Seetõttu tuleb andestada neile,
kes on need asjad su ellu üle kandnud.
Paluda, et Jumal vabastaks su sellest vaimsusest.
Nähtud lugu lõppes õnneks õnnelikult,
kuid te pastoritena kuulete ja ka ise ütlete tihti,
et võta lihtsalt Jeesus vastu!
On see tõesti nii lihtne?
Või kas olete saanud tagasisidet oma raamatule,
kus inimesed rakendasidki neid printsiipe, võtsid Jeesuse vastu
ja nende elu muutus täiega?
Nagu öeldud - küsimus pole vaid Jeesuse vastuvõtmises ja siis ongi kõik.
On asju, mida peab tegema ka peale Kristuse vastuvõtmist.
Sa pead saama infot ja olema teadlik sellest, mis toimub.
Sa pead mõistma, mis seis on ja paluma Jumalat,
et Ta aitaks sul neist asjust läbi murda. Ja Ta aitab.
Ainuüksi Kristuse vastuvõtmine,
kuid samas teadmatusse ja samasse seisu jäämine
ei too vajalikku muutust.
Andestamine on äärmiselt tähtis. Isegi, kui su isa pole kõige parem mees.
Nagu öeldud - tänane saade on spetsiaalselt meestele,
nii et jääge meiega!
PÖÖRDEPUNKT
"Vaadake lilli, kuidas nad ei ketra ega koo,
aga ma ütlen teile, isegi Saalomon kogu oma hiilguses
ei olnud nõnda ehitud kui igaüks neist." Luuka 12:27
Peale esimese plaadi edukat müüki on Muyiwa ja Riversongz tagasi
oma uue albumiga "Declaring His Name Around World"
Telli endale see plaat alljärgnevatest allikatest.
Tere tulemast tagasi!
Järgmise loo mehe jaoks oli uimastite kasutamine ja vägivald
normaalne nähtus.
Tema identiteet peitus kartmatus gängiliikme staatuses,
kes jõlkus mööda tänavaid.
Miski polnud tema jaoks liiast või võimatu.
Igaüks, kes tänaval liikus - oli see siis mees või naine,
polnud pennigi väärt.
Igaüks, kes siin kandis liikus, oli mõne gängi või pundi liige.
Nad elasid lihtsalt hetkes
ja see oli see, mida ka mina tegin - elasin vaid hetkes.
Ralph kasvas üles Portsmouth'is, Virginias,
alustades oma gängiga 15-aastaselt.
Tahtsin, et kõik teaks, et mul on tõsi taga.
Ma ainuüksi ei vehkinud oma püstoliga, vaid lasin ka mõnele kuuli pähe.
Kuna Ralph oli teismeline, ei saanud teda vangi panna.
Küll aga saadeti ta poiste erikooli.
Üks sõber tutvustas talle seal üht poissi ja tüdrukut
ehk teisisõnu kokaiini ja heroiini.
Need viisid mu seisundisse, millest ma ei tahtnud kunagi väljuda.
Mul polnud aimugi, et need võtavad täie kontrolli mu elu üle.
Mul polnud aimugi, mis mind ees ootab
ja et kõik tarvitatav on vaikselt hävitamas mu elu.
See võttis mu vaikselt rajalt maha ja tappis mind seesmiselt.
See röövis nii mu eneseväärikuse kui kõik muu.
Osa probleemist oli seegi, et Ralphi isa polnud lähedal.
Kedagi ei huvitanud!
Ja kui kedagi ei huvita, ei huvita ka sind ennast enam.
Selle mõttega ma siis elasingi,
et kõigil on savi, kas ma elan või suren.
Nii juhtuski, et Ralph käis 25 aastat vanglast sisse-välja.
Sõltumata sellest, kas olin kinni või vabaduses,
käisid mu mõtted ikka minuga kaasa.
Enamuse kinniistutud ajast mõtles Ralph,
kuidas välja saades olla veelgi parem narkokaubitseja.
Sellest hoolimata oli ta ema ta jaoks alati olemas.
Mu ema nägi minus alati parimat, kuigi kõik teised nägid vaid halvimat.
Ta tõi mulle vanglasse raha
ja läbi klaasi suheldes tõstis oma käe vastu klaasi, öeldes:
"Sa saad veel tegema suuri asju!"
See ajas mind nutma ja ma ütlesin, et ei taha enam jätkata nii.
Ta ütles, et vajan abi.
Ralphile meenus üks mees, kes oli tahtnud kord aidata.
Ta küsis mu käest, kas tean, kes ma olen?
Vastasin, et muidugi ja ütlesin talle oma nime.
Ta vastas: "Ei, ei, ei! Jumalal on eesmärk su elu jaoks."
See mõte jäi mind kummitama
ja isegi peale vanglast vabanemist hakkasin mõtlema,
kes ma tegelikult olen?
Kes ma olen?
Sõnum Jumala armastusest oli see, mis mind tõmbas.
Selleks ajaks olid uimastid teinud oma töö
ja kuigi Ralph proovis erinevaid taastusprogramme,
oli ta sõltuvus siiski nii tugev,
et ta ei suutnud nende abil kuigi kauaks puhtaks jääda.
Ta teadis, et tal on vaid üks võimalus.
Mu ema ütles: "Hüüa kogu südamest Jumalat appi
ja kui seda siiralt teed, siis Ta ka ilmutab end sulle."
Seda Ralph tegigi.
Kõndisin mööda seda sama raudteed ja esitasin Jumalale kui ultimaatumi.
Ütlesin Talle:
"Jumal, kui Sa tõesti oled Jumal või Jeesus või Püha Vaim,
siis aita mind palun!
Kui vabastad mind uimastitest, teenin sind kuni elu lõpuni."
Mõtlesin seda kogu südamest,
sest ma tõesti tahtsin saada vabaks ja leida abi.
Ja see imeline asi oli see,
et ma ei kogenud enam kunagi võõrutusnähte.
Ja siis ma teadsin, et Jeesus Kristus on ehe.
Sest Ta tegi 30 sekundiga midagi,
mida ükski taastuskeskus ega programm polnud suutnud 25 aastaga.
Ta tegi seda 30 sekundiga!
See ei puudutanud vabastust vaid uimastitest ja alkoholist,
aga ka sigarettidest, mida olin tõmmanud 27 aastat.
Ta võttis selle lihtsalt ära,
pestes mind täielikult puhtaks igast mu patust.
Nii et kõik, mida teha sain, oli vaid öelda: "Aitäh!"
Seejärel aga küsisin: "Mida Sa tahad, et ma edasi teeks?"
Ja ma kogesin, kuidas Ta ütles: "Ole lihtsalt rahul ja rõõsa."
Ralph hakkas käima koguduses ja lugema Piiblit.
Ma olen täielikus sõltuvuses Jumala Sõnast
ja pole eales varem midagi sellist tundnud.
Iga päev on hea päev,
sest igal uuel päeval ärgates
pole ma sõltuvuses millestki enamast kui vaid Jumalast.
Tänan Jumalat kõige eest, millest Ta on lasknud mul osa saada.
Ralphi ema palved sai vastatud,
sest vaid mõni kuu enne oma surma abiellus ta poeg võrratu naisega.
Kohtunik, kes kord Ralphi vangi saatis, kutsus teda nüüd üle vaatama
uimastisõltuvusest taastumisprogrammi kinnipidamiskohtades.
Mu süda nutab inimeste pärast, kes on kadunud ega saa sellest aru.
Mina ka ei saanud.
Ma ei teadnud, et igaühe meie jaoks on oma eesmärk.
Et kui me otsime esmalt Jumalat ja Tema õigsust,
siis kõik muu, mida vajame - tervenemine, trööst, kõik -
see tuleb Jumalalt.
Kui Jumal suutis päästa minu, kes ma olin teinud kõikvõimalikku halba,
siis ta suudab päästa ka kõik teised.
Aitäh pastor, et olete veel meiega.
Nähtud lugu rääkis mehest, kelle elu mõjutas kõiki tema ümber.
Samas räägitakse, et naised on kogu kogukonna selgroog.
Kuna me aga keskendume täna eelkõige meestele,
siis kui tähtis on kogukonna ja kogu maailma jaoks see,
millist elu mehed elavad?
See on üsna levinud vale, et naised on kogukonna selgroog,
sest Piibli põhjal on näha,
et tegelikult lõi Jumal mehe kõige aluseks, millele midagi rajada.
Kui aga mehed ei täida oma kohta selles ühiskonnas,
võtavadki naised üle ja tekkib kaos.
Mitte seetõttu, et naised poleks pädevad,
vaid seetõttu, et nad teevad midagi, mida Jumal pole neid määranud tegema.
Seetõttu peavad mehed mõistma, et Jumala plaani kohaselt on nemad
oma perede, kogukondade ja ühiskonna alus.
Kui mehed selle vastu võtavad, saavad nad hakkama ükskõik, millega,
tehes seda arusaamise ja teadlikkusega.
Ma kuulen nüüd nii mehi kui veel enam naisi ütlevat:
"Jah, mehed on tähtsad,
aga naisena on mul ju ka omad õigused!
Ma olen enam kui võimeline muutma seda maailma,
nii et pastor, ära võta minult minu õigusi!"
Küsimus pole kellegi õiguste äravõtmises.
Küsimus on Jumala algse plaani juurde tagasi pöördumises.
Kui me tahame näha Jumala tulemusi,
peame tegema ka nii nagu Tema ütleb.
Mehed peavad saama selleks, kelleks Jumal nad on loonud.
Kuulen erinevaid naisi erinevates kohtades ütlemas,
et nad küll teevad, mida nad teevad, aga nad oleks palju rõõmsamad,
kui mehed oleks need, kelleks Jumal on neid kutsunud
ja kannaks koormaid, mis tegelikult nende kanda.
Enamus naisi ei tahaks neid kanda.
Suur tänu teile nende tarkusesõnade eest meestele.
Me saade on peagi läbi,
aga lõpetuseks veel üks laul "Lead me" ("Juhi mind"),
mis on kirjutatud Matt Hameti poolt,
kes on tõotanud oma naisele ja lastele ehitada end üles Kristuses
ja armastada ning toetada neid nii nagu nad seda kõige enam vajavad.
Nautige!
Tõlge: Anne-Ly Raukas