o
KÄÄNNEKOHTA Kosto vaiko anteeksianto?
Tervetuloa Käännekohtaan. Olen Muyiwa.
Pian tapaamme naisen, joka selvisi hengissä kuuluisasta pommi-iskusta.
Tapaamme myös miehen, joka päätti kostaa tyttärensä murhan.
Ensin kuitenkin kuulemme niistä 10 - 20 miljoonasta afrikkalaisesta, -
jotka kidnapattiin kodeistaan ja vietiin orjiksi 1400-1800-luvuilla.
Jos orja yritti karata, hän saattoi menettää henkensä.
Vapautta tavoiteltiin silti, vaikka siihen liittyi riskejä.
15.04.1848 noin 70 orjaa käveli Washingtonin pimeitä katuja pitkin.
Mary ja Emily Edmonson toivoivat voivansa paeta Pearl-laivalla.
Heidän isänsä oli vapaa mies, mutta äiti orja, -
joten lapsetkin olivat orjia.
He olivat rukoilleet karkumatkan puolesta ja luottivat Jumalaan.
Jokaisen elämän varalle on olemassa oma suunnitelmansa.
Aina emme tiedä etukäteen, mitä tulee tapahtumaan.
On jatkettava eteenpäin, ja jos se on Jumalan tahto, ovi aukeaa.
Aikomus oli seilata Potomac-jokea pitkin Chesapeaken lahteen.
Aluksi matkalaiset joutuivat odottamaan, koska tuulta ei ollut.
Kun lopulta alkoi tuulla, tuuli yltyi niin kovaksi, -
että aluksen piti rantautua.
Karkurit otettiin kiinni Chesapeaken lahden tuntumassa.
Orjat joutuivat marssimaan kahlittuina vankilaan.
Kaikki tulivat katsomaan vankikarkureita.
Yleisön joukossa oli sekä valko- että tummaihoisia.
Edmonsonin tyttäret myytiin virginialaiselle orjakauppiaalle.
Heitä pidettiin tässä talossa.
Nyt pihalla seisoo tyttöjen kunniaksi pystytetty veistos.
Vaikka heidät otettiin kiinni, he kohottivat päänsä.
Samalla he lauloivat hengellisiä lauluja. Se oli uskoa.
Uskovat tietävät, millaisen rauhan usko tuo mukanaan.
Perheen kuusi lasta lähetettiin New Orleansiin.
Marya ja Emilyä uhkasi joutuminen seksiorjiksi.
Suunnitelma kuitenkin peruttiin keltakuume-epidemian johdosta.
Lasten vanhemmat yrittivät saada rahaa vapauttaakseen tyttärensä.
"Maanalainen rautatie" oli orjien aloittama liike, -
joka syntyi orjien vapaudenkaipuusta.
Liikkeen jäsenet pyysivät apua seurakunnilta.
Eräs pastori alkoi kerätä rahaa Maryn ja Emilyn vapauttamiseksi.
Historioitsija Lonise Robinson lukee osan rahankeruukirjeestä.
Näiden tyttöjen kohtalo vaatii hyväntahtoisten ihmisten huomion.
Rukoilen, että suunnitelma heidän vapauttamisekseen onnistuu.
Kirje sai pappi Henry Ward Beecherin mukaan toimintaan.
Hän saarnasi New Yorkissa saarnan, jonka avulla rahat saatiin kokoon.
Hän sanoi: "Ajatelkaa, jos he olisivat teidän omia tyttäriänne."
Sitten hän esitteli tyttöjen isän Paulin, joka oli paikalla.
"Ajatelkaa, jos olisitte samassa tilanteessa."
Vapauduttuaan Edmonsonin siskokset lähtivät mukaan taisteluun -
orjuuden lopettamiseksi.
Pappi Beecherin sisko kirjoitti heistä kirjan.
Siskokset matkustivat Oberliniin "maanalaisen rautatien" asemalle.
Tummaihoiset pitivät tätä kaupunkia turvapaikkanaan.
Elämä ei ollut helppoa täälläkään, -
mutta pelossa ei tarvinnut elää.
Mary kuoli tuberkuloosiin 21-vuotiaana.
Emily meni naimisiin, -
ja hänen jälkeläisiään asuu yhä Washingtonissa.
Onpa inspiroiva tarina.
Jos sinä olet mahdottomassa tilanteessa, voit rohkaistua.
"KATSELKAA KUKKIA, KUINKA NE KASVAVAT: -
EIVÄT NE TYÖTÄ TEE EIVÄTKÄ KEHRÄÄ.
KUITENKIN MINÄ SANON TEILLE: -
EI SALOMO KAIKESSA LOISTOSSANSA -
OLLUT NIIN VAATETETTU KUIN YKSI NIISTÄ." LUUK. 12:27
Pian tulee 50 vuotta täyteen siitä, kun eräässä kirkossa räjähti pommi.
Iskussa kuoli neljä tyttöä, mutta Carolyn McKinstry jäi henkiin.
Muutama sekunti ennen iskua hän sai pelottavan puhelun.
SAVENVALAJAN PYÖRÄ
15.09.1963 oli päivä, jota ei voi unohtaa.
Olit vasta 15-vuotias, kun jouduit kokemaan niin traagisen iskun.
Miltä sinusta tuntui, -
kun tajusit menettäneesi neljä ystävääsi?
Näin, että kirkko oli täynnä kivimurskaa.
Aluksi en tiennyt, mitä oli tapahtunut.
Tapahtumat iskivät minuun kunnolla vasta sitten, kun olin jo kotona.
Ystäväni äiti soitti äidilleni. Hän etsi tytärtään.
Vanhemmat luulivat, että heidän lapsensa oli viety turvaan.
Neljältä illalla meille soitettiin ja kerrottiin, -
että neljä ystävääni olivat kuolleet.
En voi sanoin kuvailla sitä tunnetta.
Minusta tuntui siltä kuin olisin jäänyt tiilikasan alle.
Loppuilta meni siinä, että yritin ymmärtää tapahtunutta.
Pommi-iskuja oli tapahtunut ennenkin, -
mutta tämä oli ensimmäinen isku, joka tuotti kuolonuhreja.
Se oli epätodellista.
Tunsin eläväni keskellä pahinta painajaisunta.
Lapsen oli vaikea ymmärtää sitä.
Olit juuri käynyt samassa WC:ssä, josta ystäväsi löydettiin.
Pysähdyin ovella ja tervehdin heitä.
He laittoivat hiuksiaan ja juttelivat.
Huomasin, paljon kello oli, ja juoksin ylös portaita toimistoon.
Sitten soi puhelin, -
eikä kirkon sihteeri ollut paikalla.
Kun vastasin puhelimeen, kuulin miehen äänen.
Mies sanoi: "Kolme minuuttia."
Lapsia ei valmisteltu tällaiseen tilanteeseen.
Aikuisilla ei ollut tapana puhua lapsille pelottavista asioista.
Lapsille ei kerrottu rotuerottelusta.
Kuinka tulkitsit miehen viestin?
En ehtinyt miettiä sitä kovinkaan kauan.
Minulla oli 15 sekuntia aikaa miettiä.
Kävelin alakertaan, ja pommi räjähti 15. portaan kohdalla.
Tauon jälkeen Carolyn kertoo, kuinka kokemus vahvisti häntä.
”MUTTA VANHURSKASTEN POLKU ON KUIN AAMURUSKO, -
JOKA KIRKASTUU KIRKASTUMISTAAN -
SYDÄNPÄIVÄÄN SAAKKA." SANANL. 4:18
Carolyn oli 15-vuotias, kun hänen kirkkoonsa tehtiin pommi-isku.
Vaikka Carolyn jäi henkiin, osa hänestä kuoli sinä päivänä.
Nyt näette haastattelun loppuosan.
Rakastat sunnuntaiaamuista jumalanpalvelusta.
Jouduit näkemään pommi-iskun, ja menetit siinä neljä ystävääsi.
Kuinka elämäsi muuttui?
Seuraavat 20 vuotta kärsin syvästä masennuksesta.
En tosin ollut koskaan kuullutkaan termiä masennus.
Tiesin vain, että olin onneton. Pelkäsin kovia ääniä.
Käsissäni oli ihottumaa, joka ei lähtenyt pois.
Minun oli vaikea nukkua.
Opiskeluaikoina olin entistäkin masentuneempi.
Pidin kotona salaista laatikkoa. Niihin aikoihin kirjoitin paljon.
Kirjoittaminen helpotti oloani.
Nyt kun luen niitä tekstejä, ne ovat järkyttäviä.
Kirjoitin paljon kuolemasta ja mietin, miksi olin jäänyt eloon.
Koitko syyllisyyttä eloonjäämisestäsi?
Minusta tuntui siltä, että jos olisin kuollut ystävieni kanssa, -
olisin kärsinyt vähemmän.
Aiemmin kysyin, miltä sinusta tuntui pommi-iskun jälkeen.
Nyt haluaisin tietää, miltä sinusta tuntuu nykyään, -
kun ajattelet kuolleita ystäviäsi ja pommi-iskun tekijöitä.
Tunnen oloni siunatuksi.
Kerron muistopuheesta, jonka pastori piti tytöille.
Hän sanoi, -
että näiden tyttöjen veri voi toimia vapauttavana voimana, -
ei ainoastaan sille kaupungille, vaan koko maailmalle.
Kun katsomme, mitä sen päivän jälkeen tapahtui, -
iskulla oli pehmentävä vaikutus ihmisten sydämiin.
Ihmiset ympäri maailmaa ottivat meihin yhteyttä.
Sitä pommia kutsuttiin pommiksi, joka kuultiin koko maailmassa.
Se pakotti kaupunkimme katsomaan itseään peilistä.
Tyttöjen kuolema toi vapautuksen.
Jumala ei antanut heidän kuolla turhaan.
Heidän kuolemansa toi vapautuksen, joka näkyy koko maailmassa.
Myös meidän maailmassamme on vaikeita konflikteja.
Olemme puhuneet vuodesta 1963.
Nykyäänkin käydään poliittisia ja uskonnollisia taisteluja, -
ja ihmiset tappelevat keskenään.
Minkä viestin antaisit niille, jotka ovat nähneet kuolemaa?
Mitä sanoisit heille?
Ensinnäkin, Jumala on historian Jumala.
Me voimme oppia virheistämme, kun katsomme historiaa.
Meidän ei tarvitse olla sokeita.
Meidän on mahdollista välttää ne virheet, joita muut ovat tehneet.
Toiseksi, jos ihminen rakastaa Jumalaa, mutta vihaa veljeään, -
hän pettää itseään.
Jumala sanoo, että ihmisen on mahdotonta rakastaa Jumalaa -
ja samanaikaisesti vihata veljeään.
Meidän on keskityttävä ihmissuhteissamme rakkauteen.
Agape-rakkaus on ehdotonta rakkautta.
Meillä on kaikilla sama Luoja, joten olemme samaa perhettä.
Desmond Tutu kirjoitti kirjan -
"Anteeksiantaminen, tie tulevaisuuteen".
Mitä maailmasta jää jäljelle, jos emme opi antamaan anteeksi?
Voimme odottaa, että sodat ja kaaos vain jatkuvat.
Tri King kysyi, onko päämäärämme kaaos vai yhteisö.
Voimme valita rakkauden ja itsetuhon välillä.
Kiisteletkö sinä jonkun eri kansan tai eri uskonnon edustajan kanssa?
Onko joku satuttanut sinua?
Myös sinä voit oppia antamaan anteeksi ja rakastamaan.
1. Joh. 4:20-21: "Jos joku sanoo: "Minä rakastan Jumalaa", -
mutta vihaa veljeänsä, niin hän on valhettelija. Sillä joka ei -
rakasta veljeänsä, jonka hän on nähnyt, se ei voi rakastaa -
Jumalaa, jota hän ei ole nähnyt."
Valitaan yhdessä yhteisön tie tuhon tien sijaan.
Kirjoita meille Facebookissa ja kerro, että valitset rakkauden.
Ohjelma jatkuu pian.
"MINÄ ILOITSEN SUURESTI HERRASSA, -
MINUN SIELUNI RIEMUITSEE MINUN JUMALASSANI." JES. 61:10
Nyt tapaamme miehen, joka halusi kostaa tyttärensä murhaajalle.
Hän oli vihainen ja halusi saada silmän silmästä.
Hän oli valmis tekemään mitä tahansa.
23.12.2004
28-vuotiaan Carrien oli määrä tulla vanhempiensa luokse kylään.
Hänen väkivaltainen poikaystävänsä oli juuri saanut lähestymiskiellon.
Carrie keskusteli suunnitelmasta isänsä kanssa puhelimessa.
Sitten Carrien ovikello soi, ja pian hänen elämänsä päättyi.
Menin huoneeseen, missä tyttäreni makasi.
Hän oli koneessa, joka ylläpiti hänen elintoimintojaan.
Sanoin hoitajalle, ettei konetta tarvittu, koska tytär oli poissa.
Sanoin olevani hänen isänsä.
Menin halaamaan tytärtäni ja aloin jutella hänelle.
Kerroin hänelle rakastavani häntä.
Hänen kehostaan löytyi kokaiinia.
Carrien poikaystävä oli huumediileri, -
ja Randy alkoi epäillä häntä.
Pyysin lääkäriä tutkimaan Carrien ruumiin tarkasti.
Häneltä puuttui hiuksia, ja hänestä löytyi puremajälkiä.
Randy oli toiminut vuosia poliisin huumeyksikössä.
Hän alkoi itsenäisesti tutkia Carrien kuolemaa ja sai selville, -
että Carrien poikaystävä antanut hänelle Hot Shotin.
Se on kuolettava annos kokaiinia.
Se saa aivot sammumaan.
Carrien aivot oli huijattu luulemaan, että hän oli kuollut.
Hot shot -kuolemissa on vaikeaa osoittaa ketään syylliseksi.
Carrien poikaystävä vapautettiin syytteistä, -
kun taas hänen isänsä jäi yksin kaiken kivun ja vihan kanssa.
Olin valvonut useita öitä, enkä jaksanut enää.
Ajattelin vain tytärtäni makaamassa sateen täyttämässä arkussa.
Randy halusi tehdä jotain.
Nousin ylös ja aloin pakata aseitani.
Halusin tehdä jotain tuhoisaa.
Aioin mennä tapaamaan Carrien poikaystävää.
Patricia yritti pysäyttää hänet.
Yritin saada hänen ajatuksensa jonnekin muualle.
Patricia sai Randyn katselemaan sinistä kuva-albumia.
Siihen oli koottu kuvia Randyn saavutuksista poliisina.
Hän alkoi puhua siitä, kuinka monta kertaa olin auttanut muita.
Hän sanoi, että vaikka en pystynyt auttamaan Carrieta, -
olin auttanut jo monia muita.
Randy pani aseensa pois.
Hän kuitenkin vaati Jumalalta vastauksia.
Miksei kukaan vienyt kipuani pois? Eikö Jumala ollutkaan Isäni?
En ymmärtänyt ollenkaan.
Silloin Jumala opetti minulle, että kosto kuuluu hänelle.
Hän tuo kyllä oikeuden, vaikkei se tapahtuisikaan heti.
Hän tekee kaiken meidän parhaaksemme.
Carrien poikaystävä meni vankilaan toisesta rikoksesta tuomittuna.
Sanoin Jumalalle, etten korjaannu, ellei hän korjaa minua.
Minuun sattui yhä, ja minun oli opittava antamaan anteeksi.
Randy muisti, kuinka hän itse tarvitsi Jumalan anteeksiantoa.
Odotin vain, että Jumala puhdistaisi minut.
Jumala muistutti, että olin pysynyt alttarilla lähes tunnin.
Sitten olin tuntenut oloni puhtaaksi.
Olin saanut syntini anteeksi.
Jumala sanoi, että minun tulee toivoa samaa Carrien murhaajalle.
Jos katkeroidumme, kun meitä loukataan, -
katkeruus lopulta tappaa meidät. Se on syöpääkin vaarallisempaa.
Katkeruudesta voi päästä, kun luottaa Herraan ja tottelee häntä.
Vain taivaallinen Isämme voi auttaa meitä.
Voit saada anteeksi, olitpa tehnyt mitä vain.
Kun isäni salamurhaaja saatiin kiinni, minulta kysyttiin, -
mitä halusin hänelle tehtävän.
En halunnut vahingoittaa häntä, koska Jeesus oli muuttanut minut.
Jeesus voi tukea sinuakin, jos vain kutsut hänet elämääsi.
Voit kutsua hänet rukouksessa. Rukoile kanssani.
Herra Jeesus, tarvitsen sinua.
Minulle on tapahtunut jotain kauheaa, ja olen vihainen kaikille.
Sinä voit muuttaa minut.
Haluan kutsua sinut elämääni.
Anna rauha sydämeeni. Kutsun sinut elämääni. Aamen.
Jos rukoilit tämän rukouksen, Jeesus antaa sinulle rauhan.
Se on saamisen arvoinen.
Nettisivuillamme on lisää inspiroivia tarinoita: -
www.TurningPointZone.com.
Nyt meille esiintyy nuori nainen, jonka ura on lähtenyt nousuun.
Tolumide esittää kappaleen "Koska sinä tiedät". Näkemiin.
Yhden kerran
Toisen kerran
Kolmannen kerran
Veljet ja siskot, pysykää rinnallani
Pysykää rinnallani ikuisesti
Älkää antako minun loukata teitä
Teen samoin teille
Koska me tiedämme, että Jumala tahtoo, -
että elämme yhdessä, toisiamme rakastaen
Tiedättehän te
Että meidän on elettävä toisiamme rakastaen
Meidän on elettävä yhdessä
Tiedättehän te
Että meidän on elettävä rauhassa
Että meidän on elettävä yhdessä
Tiedättehän te
En ikinä loukkaisi teitä
Eletään yhdessä
Tiedättehän te
Juuri sitä haluan
Että elämme yhdessä
Meidän on oltava yhdessä, toisiamme rakastaen
Meidän on pysyttävä yhdessä lunastukseen asti
Yhdessä pysymme pystyssä, kiistellessä kaadumme
Joka ei osaa rakastaa, ei tunne Jumalaa
Tiedättehän te
Että hän haluaa meidän elävän yhdessä
Toisiamme rakastaen
Tiedättehän te
Meidän on elettävä yhdessä
Eletään yhdessä
Tiedättehän te
Meidän on elettävä rauhassa.
Suomennos: Hanna Tischer