o
KÄÄNNEKOHTA UUSI SYDÄN
Tervetuloa Käännekohtaan. Olen Muyiwa.
Tänään aiheena on Jumalan parantava voima.
Jos itse kamppailet sairautta vastaan, katsot oikeaa ohjelmaa.
Jos olet epäillyt Jumalan olemassaoloa, jatka katsomista.
Arvatkaa, kenet näette tässä ohjelmassa? Sharon Stonen.
Ensin kuitenkin tapaamme lapsia, -
jotka saivat apua sairauteensa.
Vielä pari viikkoa sitten nämä lapset olivat vakavasti sairaita.
He pääsivät sydänleikkaukseen Save a Child's Heart -järjestön kautta.
Järjestö tarjoaa sydänleikkauksia kehitysmaiden lapsille.
Tansanialainen kristitty tyttö Ester tarvitsi leikkausta.
Hän ei löytänyt apua sydänvaurioonsa omasta maastaan.
Hänestä tuli 2500. lapsi, jota järjestö on auttanut.
Pienetkin askareet tuottivat hänelle vaikeuksia.
Jopa käveleminen oli vaikeaa.
Sisar Angelica johtaa orpokotia, jossa Ester asuu.
Angelica soitti Save a Child's Heart -järjestöön ja sai kuulla, -
että delegaatio järjestöstä oli juuri tulossa Tansaniaan.
Eräs delegaation lääkäreistä oli tansanialainen.
Pidän sitä ihmeenä.
Lääkäri tapasi Esterin, ja pian Ester matkusti Israeliin.
Lääkäri Lior Sasson korjasi Esterin sydämen viallisen läpän.
Nyt Ester voi elää tavallista elämää.
Hän saa ennaltaehkäisevää lääkettä.
Järjestön johtajan Simon Fisherin mukaan yli puolet lapsista -
on Länsirannalla ja Gazassa asuvia palestiinalaislapsia.
Järjestömme viesti on se, -
että erimaalaiset ihmiset Lähi-idässä voivat tehdä yhteistyötä -
lastemme parhaaksi.
Yksi järjestön tavoitteista on kouluttaa kehitysmaiden lääkäreitä.
Tämä on ainutlaatuinen koulutusmahdollisuus.
Kun palaan Tansaniaan, alan tehdä siellä lasten sydänleikkauksia.
Lapset asuvat tässä talossa ennen ja jälkeen leikkauksen.
Lastenhoitaja Laura Kasis kertoo, kuinka selvästi lapset muuttuvat.
Lapset palaavat kotiinsa terveinä.
Tullessaan he tuskin jaksavat kävellä, mutta he lähtevät juosten.
He ovat yhtä hymyä. On hienoa tietää, että heillä on tulevaisuus.
Leikkauksesta on alle kaksi viikkoa, ja Ester jo tanssii.
Hän lauloi meille tämän laulun.
Rauha virtaa sisälläni kuin joki
Rauha virtaa sielussani kuin joki
Rauha virtaa Esterin sisimmässä kuin joki.
Se johtuu niistä ihmisistä, jotka auttoivat häntä.
Kun ihmiset toimivat Jeesuksen käsinä, tapahtuu ihmeitä.
Mikään ei voita lapsen hymyä.
"KATSELKAA KUKKIA, KUINKA NE KASVAVAT: -
EIVÄT NE TYÖTÄ TEE EIVÄTKÄ KEHRÄÄ.
KUITENKIN MINÄ SANON TEILLE: -
EI SALOMO KAIKESSA LOISTOSSANSA -
OLLUT NIIN VAATETETTU KUIN YKSI NIISTÄ." LUUK. 12:27
Seuraavaksi tapaamme naisen, -
jota lääkärit eivät osanneet auttaa.
Sain seitsemänvuotiaana kuulla sairastavani luustosairautta.
Sitä kutsutaan synnynnäiseksi luustohaurastumistaudiksi.
Latinankielinen nimi tarkoittaa epätäydellisiä luita.
Sain luunmurtumia pari kertaa vuodessa.
Minulla ei ollut henkilökohtaista suhdetta Jumalaan.
Vastustin Jumalaa, -
koska olin kyllästynyt hyvää tarkoittaviin uskoviin, -
jotka pitivät sairauttani Jumalan erityisenä suosionosoituksena.
En voinut luottaa sellaiseen Jumalaan.
Kerran äitini kertoi, että hän uskoi Jumalan parantavan minut.
Sain kuitenkin edelleen murtumia, enkä ymmärtänyt, -
miksi Jumala viivytteli.
Parantuminen merkitsisi sitä, etten tarvitsisi enää pyörätuolia.
Jumala yritti tunkeutua kovan ulkokuoreni läpi.
Hän tiesi, että halusin rakastaa häntä.
Lopulta toisten uskovien rakkaus veti minut Jumalan luo.
Äitini oli panostanut minuun, joten kun tulin uskoon, -
aloin kasvaa uskossa nopeasti.
Kerran raamattupiirissämme vieraili meksikolainen lähetyssaarnaaja.
Hän sanoi minulle, että Jeesus haluaisi parantaa minut.
Silloin koin valtavan toivon kasvavan sisälläni.
Se tunne oli niin ylivoimainen, -
että pyysin heti rukousta.
Hän lupasi rukoilla puolestani seuraavalla kerralla, -
koska oli jo myöhä.
Minun oli vaikea hyväksyä hänen vastauksensa.
En ollut koskaan tuntenut niin konkreettista toivoa.
Se oli käännekohta.
Aloin tutkia Raamattua ja ruokkia itseäni niillä jakeilla, -
jotka koskevat parantumisihmeitä.
Silloin jotain alkoi tapahtua.
Sen ajanjakson aikana sain noin 100 luunmurtumaa, -
mutta kun rukoilin niiden puolesta, ne paranivat nopeammin.
Jokainen murtuma parani edellistä nopeammin.
Sitten huomasin toisen erikoisen asian.
Luuni murtuivat yhä harvemmin.
Silloin ajattelin, että parantuminen on varmaan sellaista.
Murtumat olivat kuitenkin vain luustosairauden hedelmää.
Tarvitsin parantumista itse sairaudesta.
Kun murtuman paranemiseen meni enää kaksi tuntia, -
aloin uskoa, että tulen parantumaan kokonaan.
Olin valmis parantumaan, -
mutta pian sen jälkeen lantioni murtui kolmesta kohdasta.
Minulla oli kolme vauvaa ja seurakunta hoidettavanani.
Jouduin viettämään toipilasaikaa äitini luona, vanhassa huoneessani.
Kysyin Herralta, miksi näin on.
Yhtäkkiä tajusin, etteivät parantuneet tarvitse pyörätuolia.
Kun mietin sitä, tunsin Jumalan voiman voimistuvan minussa.
En muista, miten tarkkaan tilannetta harkitsin.
Nousin kuitenkin seisomaan, vaikka tunsin raastavaa kipua.
Laitoin pyörätuolin kasaan ja sanoin ääneen, -
että uskoin Jumalan parantaneen minut.
Hetkeä myöhemmin kipu oli poissa, ja pystyin kävelemään edestakaisin.
Kun minusta otettiin uudet röntgenkuvat, -
murtumista ei löytynyt jälkeäkään.
Tiesin, että Jumala oli parantanut minut kokonaan.
Siitä on nyt 29 vuotta, enkä ole enää kärsinyt siitä sairaudesta.
Joskus hyväksymme rajoituksemme, ja pidämme niitä normaaleina.
Jumala on kyllä valmis, mutta hänen on joskus valmisteltava meitä.
Jumala on todistanut minulle, kuinka todellinen hän on.
Haluan todistaa sen toisille ihmisille.
Jumala on todellinen, ja hän puhuu ihmisille.
2. Moos. 15:26 hän sanoo, että hän on Jumala, joka parantaa.
Jumala voi parantaa, mutta joskus hän joutuu valmistelemaan meitä.
Hän voi parantaa sinutkin, jos vain luotat häneen.
"MINÄ ILOITSEN SUURESTI HERRASSA, -
MINUN SIELUNI RIEMUITSEE MINUN JUMALASSANI." JES. 61:10
Seuraavan tarinamme mies oli päivittäisellä juoksulenkillään, -
kun hänen koko elämänsä yhtäkkiä muuttui.
Marraskuussa 2007 Eugene Payne lenkkeili tutulla polulla, -
kun tyhjästä ilmestynyt taksi ajoi hänen päälleen.
Eugene vietiin helikopterilla sairaalan ensiapuosastolle.
Matkalla hänen sydämensä pysähtyi, ja häntä jouduttiin elvyttämään.
Lääkäri Bizhan Aarabi ei tiennyt, jäisikö Eugene eloon.
Kun potilaalla on matala verenpaine ja päävamma, ei ennuste ole hyvä.
Kuoleman tai vakavan pysyvän vamman todennäköisyys oli 60 prosenttia.
Eugenella todettiin traumaattinen aivovaurio.
Jos Eugene jäisi eloon, hän joutuisi elämään aivovamman kanssa.
Hänellä oli murtumia ja sisäisiä vammoja.
12 tuntia kestänyt leikkaus tuntui Eugenen vaimosta ikuisuudelta.
Uskoani koeteltiin. En tiennyt, mitä minun piti ajatella tai tehdä.
Kun mieleeni hiipi epäilyksiä, joku tuli aina rukoilemaan.
Rukoilimme leikkauksen aikana ainakin 7-8 kertaa.
Pyysimme Jumalaa pelastamaan hänen henkensä.
Kun lääkärit amputoivat Eugenen jalan, ja hän vaipui koomaan.
Hän oli täynnä letkuja. Purskahdin itkuun.
En voinut uskoa, että siinä makasi aviomieheni.
Lääkärit antoivat viikon elinaikaa.
Kaksi viikkoa kului.
Kolmen viikon päästä päätin luottaa Jumalaan.
Eugenen tila huononi vielä useamman kerran.
Joka päivä saimme lisää huonoja uutisia.
Viisi viikkoa myöhemmin Janice huusi Jumalan puoleen.
Pyysin Jumalalta merkkiä siitä, että mieheni jää henkiin.
Uuden vuoden päivänä hän avasi silmänsä.
Otin sen merkkinä Jumalalta.
Olin siitä hyvin kiitollinen.
Intensiivisen fysioterapian jälkeen Eugene oppi kävelemään -
uudella tekojalallaan.
Lääkärit varoittivat, ettei elämä kuitenkaan palaudu ennalleen.
Lääkärit sanoivat, ettei hän voisi ajaa autoa eikä olla yksin kotona.
Hän ei voisi käydä kuntosalilla.
Eugene ei kuitenkaan hyväksynyt rajoituksia, -
vaan harjoitteli ahkerasti.
Kun hän meinasi luovuttaa, katsoin häntä silmiin ja rohkaisin häntä.
Motivoin häntä ja muistutin häntä hänen lempijakeestaan, -
jonka mukaan hän voi kaiken Kristuksessa, joka vahvistaa häntä.
Sen kuullessaan hän jaksoi jatkaa.
Kristuksen avulla pystyin kaikkeen ja ylitin lääkärien odotukset.
Eugene Paine ajaa autoa ja käy kuntosalilla.
Lääkärit hämmästelevät vieläkin hänen toipumistaan.
On ihme, että hän voi ajaa autoa ja huolehtia itsestään.
Se on mahtavaa.
Jumala oli kanssamme koko ajan, ja olemme siitä kiitollisia.
Hän on luvannut, ettei hän koskaan jätä meitä, ja me todistamme siitä.
Olisin voinut kuolla.
En keskity puutteisiini vaan siihen, mitä Jumala on tehnyt.
Hän on siunannut minua, ja annan siitä hänelle kaiken kunnian.
Traumaattisesta kokemuksestaan huolimatta Eugene on kiitollinen.
Jumala on luvannut, ettei hän koskaan hylkää meitä.
Lääkärit epäilivät toipumista, mutta Jumalalla oli suunnitelma.
Fil. 4:13 sanoo näin: -
"Kaiken minä voin hänessä, joka minua vahvistaa."
Jos tarvitset esirukousta, kohta saat yhteystietomme.
”MUTTA VANHURSKASTEN POLKU ON KUIN AAMURUSKO, -
JOKA KIRKASTUU KIRKASTUMISTAAN -
SYDÄNPÄIVÄÄN SAAKKA." SANANL. 4:18
Mitä tekisit, -
jos tuntisit kehotusta rukoilla kuolleen miehen puolesta?
20.09.2006 Jeff Morgan oli matkalla työpaikalleen.
Hänellä ei ole muistikuvia siitä, kuinka hän ajoi sairaalaan.
Hän oli valittanut huonoa vointiaan pomolleen, -
ja tämä oli käskenyt häntä ajamaan sairaalaan.
Lääkäri Chauncey Crandall oli silloin työvuorossa.
Sain viestin sydänkohtauksen saaneesta potilaasta.
Sitten tuli viesti, -
jossa minua pyydettiin paikalle.
Kun saavuin paikalle, tilanne muistutti taistelua.
Miehen hengestä taisteltiin.
Jeffiä elvytettiin 40 minuutin ajan.
Mikään ei auttanut.
Lopulta Crandall kirjoitti ylös kuolinajankohdan.
Sairaanhoitaja alkoi puhdistaa ruumista.
Kun sain paperityöt valmiiksi ja palasin ensiapuosastolle, -
kuulin kehotuksen kääntyä ympäri ja rukoilla Jeffin puolesta.
En ymmärtänyt, kuinka olisin voinut rukoilla kuolleen puolesta.
Hänessä ei ollut enää elämää.
Silloin kuulin toistamiseen: -
"Käänny ympäri ja rukoile tuon miehen puolesta."
Minun piti totella Herraa, joten käännyin ympäri ja menin takaisin.
Sairaanhoitaja ihmetteli, mitä aioin tehdä ruumiille.
Seisoin ruumiin vieressä, ja suustani tulivat nämä sanat: -
"Isä Jumala, huudan sinua tämän miehen sielun tähden."
"Jos hän ei tunne sinua pelastajanaan, -
herätä hänet kuolleista."
Näin kirkkaita valoja, jotka pyörivät ympärilläni.
Valojen keskeltä tuli hahmo, -
joka sanoi suojelevansa minua.
Kun toinen lääkäri astui huoneeseen, -
pyysin häntä antamaan potilaalle vielä yhden sähköshokin.
Hän sanoi, ettei se auttaisi, -
mutta esitin pyyntöni uudelleen.
Hän suostui pyyntööni ja alkoi valmistella defibrillaattoreita.
Sitten hän antoi Jeffille sähköiskun.
Samalla hetkellä Jeffin sydämensyke palasi.
Sairaanhoitaja huusi ja kysyi, mitä olin tehnyt.
Jeffin sydämensyke oli täydellinen.
Yhtäkkiä hänen rintakehänsä alkoi liikkua.
Hän alkoi hengittää, -
ja hänen sormensa alkoivat nykiä.
Jeff siirrettiin teho-osastolle.
Kolmen päivän päästä Jeff heräsi ilman minkäänlaisia vammoja.
Kun heräsin, tyttäreni Gillian oli vierelläni.
Hän kertoi, mitä oli tapahtunut.
Kun tulin maanantaina töihin, Jeff istui sängyllään.
Kysyin, missä hän oli käynyt, kun rukoilin hänen puolestaan.
Hän kertoi olleensa täydellisessä pimeydessä täysin pettyneenä.
Kysyin, miksi hän oli pettynyt.
Hän kertoi tajunneensa, että hän viettäisi ikuisuuden yksin.
Lääkäri kysyi, halusinko ottaa Jumalan vastaan.
Avasin käsivarteni ja otin Jumalan vastaan.
Se oli tunteellinen hetki, ja muistan itkeneeni.
Jeff on palannut töihin, ja hän käy säännöllisesti lääkärissä.
Sydänkohtaus ei jättänyt häneen minkäänlaisia jälkitiloja.
Kun ajattelen kokemustani, olen ollut todella onnekas.
Mietin päivittäin, miksi juuri minä sain olla niin onnekas.
Jumala on kirkastanut minulle kasvonsa -
ja antanut toisen tilaisuuden.
Minulla oli hyvin vähän uskoa, kun rukoilin Jeffin puolesta.
Kun kävelin ensiapupoliklinikalle, -
en halunnut aluksi rukoilla.
Minulla oli liian kiireinen päivä.
Lopulta rukoilin, vaikka uskoni ei meinannut riittää.
Kunnioitin Herran kehotusta ja rukoilin.
Joskus tarvitsemme vain sinapinsiemenen verran uskoa.
Ihmeitä tapahtuu nykyäänkin.
Ihmeet ovat todellisia.
Me tarvitsemme vain sinapinsiemenen verran uskoa.
Ensin meidän on kuitenkin tunnettava Jeesus.
Jeff kuoli tuntematta Jumalaa ja joutui pimeyteen.
Häntä odotti ikuisuus yksin.
Jumala herätti hänet kuolleista lääkärin tottelevaisuuden kautta.
Jos sinä kuolisit, niin kuin Jeff, -
joutuisitko ikuiseen pimeyteen?
Jos et ole varma, mihin joudut kuoleman jälkeen, -
rukoile kanssani tämä pelastuksen rukous.
Se vie sinut pimeydestä valoon.
Voit ottaa vastaan Jeesuksen rakkauden ja hänen uhrinsa, -
ja sitten voit olla varma valoisasta ikuisuudestasi.
Rukoillaan yhdessä.
Herra Jeesus, kiitos siitä, mitä olet tehnyt vuokseni.
Kiitos siitä, että kuolit puolestani.
Tiedän sydämessäni, -
että rakastat minua.
Pyydän, tule elämääni ja kotiini.
Tule lasteni elämään. Paranna minut.
Paranna isäni ja äitini.
Paranna rikkoutuneet välimme, koska sinä voit tehdä ihmeitä.
Anna minun nähdä voimasi.
Tätä pyydän. Aamen.
Jos rukoilit kanssani, olet siirtynyt pimeydestä valoon.
Tervetuloa perheeseemme.
Aikamme on lopussa, mutta saatte vielä nauttia musiikista.
Tämä laulu kuvaa tuntemuksianne, joten laulakaa mukana.
Nicole C. Mullins esittää kappaleen "Lunastaja".
Kuka opetti auringolle, mistä se nousee aamuisin?
Kuka opetti valtamerelle, -
missä sen rajat kulkevat?
Kuka opetti kuun olemaan piilossa iltaan asti?
Kuka pysäyttää sanallaan tähdenlennon?
Mutta minä tiedän Lunastajani elävän
Tiedän Lunastajani elävän
Koko luomakunta todistaa
Ja sisimpäni huutaa
Tiedän Lunastajani elävän
Se sama Jumala
Joka hallitsee kiertoradan tähtiä
Hän on heikkojen ja väsyneiden pelastaja
Ne samat kädet, jotka pitävät minua sylissään...
Suomennos: Hanna Tischer