PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast Pöördepunkti! Olen Muyiwa.
Tore, et olete meiega.
Võin teile üht lubada - tänane saade pakub teile
avastamist, julgustust ja teadmisi, mis muudavad nii sinu elu
kui ka teiste elu su ümber.
Mis see küll olla võiks? Jää meiega ja saad teada.
Inimkonna ajalugu on täis lugusid, kus üks rahvus rõhub teist.
Esimene lugu on muuseumist, mis räägib kõike apartheidist.
Johannesburgi ja Soweto linnade vahel asub
kõige põhjalikum turismiobjekt Lõuna-Aafrikas -
Apartheidi muuseum.
Enamik muuseume ehitatakse valmis ja siis paigaldatakse väljapanekud.
See ehitati selle muuseumi jaoks.
Mõeldi välja näitused, ja muuseum ehitati vastavalt sellele.
Wayde Davy on üks muuseumi direktoritest.
Ta rääkis, miks oli hoone kujundamine niivõrd tähtis ettevõtmine.
Selle põhjuseks oli jäädvustada Lõuna-Aafrika lähiajalugu.
Oli oluline teha seda kohe, mitte nagu Holokausti puhul,
50 aastat hiljem, sest apartheid oli inimestel veel meeles.
Võis eksponaate jäljendada, leida häid lugusid.
Need, kes neid kogesid, said neist ise rääkida.
Seetõttu tehti see nii.
Muuseumis eksponeeritakse Lõuna-Aafrika jõhkrat ajalugu
ja imepärast võimuvahetust.
Võid selle läbi käia poole tunniga ja saada kiire ülevaate,
või võtta 2 nädalat ja ikka mitte kõike näha.
Apartheidi muuseum viib su minevikumaailma,
kuid mitte väga kaugesse minevikku, mil paljud kaotasid elu.
Lugematud arhiveeritud fotod, mis selle aja õhustikku tabavad.
Vastupanuliikumine 60ndatel, vägivald 80-90ndatel,
Nelson Mandela vabastamine 1990. aastal
ja Lõuna-Aafrika esimesed demokraatlikud valimised 1994.
Paljud lõuna-aafriklased mäletavad seda eredalt,
mõned aga ei tea, et midagi sellist toimuski.
Kasutame muuseumi vahendina, mille läbi apartheidist õpetada.
Erinevalt erivanustele lastele,
et nad õpiksid midagi, mitte lihtsalt ei kõnniks läbi muuseumi.
Kui seal olime, seati üles uus näitus Nelson Mandelast.
Kõik tahavad Mandelast rohkem teada, ja see näitab teda küljest,
mida varem pole räägitud.
See räägib temast kui kaasvõitlejast, juhist, läbirääkijast, riigimehest jne.
See võtab ta elu nende teemade kaupa kokku.
See on väga hästi tehtud, siin on eksponaate, mida pole varem nähtud.
See on suurepärane näitus, mis reisib osaliselt üle maailma.
Muuseumi tegemiseks kulus üle 100 milj randi,
kuid Wayde'i jaoks pole tähtis raha, vaid õpitud õppetunnid.
Kõige olulisem õppetund, mida siit kaasa võtta,
on see, et meil lihtsalt ei tohi olla rassilist eristamist
ega eelarvamusi millegi muu pärast ega mingit sorti rõhumist.
Usun, et see muuseum õpetab selle tagajärgi,
ja mis inimestega võib juhtuda,
kui elada elu, mis on täis erapoolikust ja rassislist rõhumist.
Pean oluliseks, et inimesed ei kannaks seda oma õlgadel
ega laseks vihal tõusta,
vaid peaksid meeles, et see iial ei korduks.
Pidada seda meeles, et minevikuohvrid ei saaks tulevikurõhujateks.
Külasta võimalusel kindlasti seda muuseumi LAVis.
Tulekul - jagame olulist infot haigusseisundi kohta,
mida peeti lootusetuks.
Jääge meiega.
PÖÖRDEPUNKT
Kellel on janu, see tulgu minu juurde ja joogu.
Kes usub minusse..
..selle ihust voolavad elava vee jõed. Johannese 7:37
Tere tulemast tagasi!
Haigused võivad meid tihti panna Jumalas kahtlema.
Teadmised võivad aga kõik muuta. See info muudab su elu.
Meil on külas dr Madduri rääkimas Downi sündroomist.
Suur tänu saatesse tulemast! - Aitäh kutsumast.
Las ma küsin kui üks tavainimene nagu ma olen.
Mis on Downi sündroom? - See on geneetiline häire,
üks levinumaid põhjusi taandarenguks.
Selle põhjustab nn üleliigne osa geneetilist materjali,
mis lisandub 21. kromosoomile.
Meil on kokku 46 kromosoomi, tavaliselt kaks paari
ja neli "kätt".. - Vabandust, mul on kaks kätt.
Su geneetilisel materjalil on 4 "kätt", näeb välja nagu "x".
Sel 21. kromosoomil on nagu üks lisaharu e lisakäsi,
mis põhjustab selle, et neil inimestel on
mitmed erinevad terviseprobleemid, mis Downi sündroomiga kaasnevad.
Kas seda on võimalik väliselt näha, kui kellelgi on Downi sündroom?
Tavaliselt kui need lapsed sünnivad, on neil märgatavad näojooned.
Samuti on neil natuke vähem lihastoonust.
Vastsündinu tavaliselt liigutab aktiivselt ja on elav.
See on nende beebide jaoks raske, sest nende lihastoonus on väiksem.
Need on esimesed tundemärgid.
Enne kui jätkame, tean, et kui vanematel on laps,
ja midagi juhtub - isegi kui ta kukub,
vanemad kohe süüdistavad ennast.
Kui keegi vaatab me saadet, ja neil on Downi sündroomiga laps
või laps ei ole päris terve, ja nad mõtlevad, mida ma tegin,
mida ma jõin, kellega oleksin pidanud rääkima.
Mida ütleksid kõigepealt, et neid maha rahustada?
Kõigepealt - pole olemas teadaolevat põhjust.
Kutsume neid keskkonnamõjudeks.
Vanemad ei ole midagi valesti teinud.
Emad-isad pole midagi valesti teinud.
Seda ei saa kuidagi ette näha.
Isegi pered, kel on vanem laps Downi sündroomiga,
siis on väga väike tõenäosus, et ka järgmisel lapsel see on.
Neil, kel on Downi sündroomiga laps,
nad juba teavad seda.
Need aga, kes ei tea - mida nad saaksid teha,
et lapse elu n-ö tavapärasemaks või meeldivamaks teha?
Nagu enne mainisime, on neil lastel neile omased näojooned.
Tavaliselt teevad arstid geneetilisi uuringuid,
sest diagnoosi saab panna tavalise vereprooviga.
Tavaliselt see diagnoos kinnitatakse.
Soovitame sel ajal alati, et vanemad annaksid lapsele
võimalikult palju hellust, hoolimata uuringutulemustest.
Need lapsed reageerivad väga hästi interventsioonile.
Interventsiooni all peame silmas, et kutsume terapeute,
kes aitavad lastel paremini rääkima hakata
või paremini või kiiremini käima hakata.
Kui neil on raskusi söömisega või tegevustega, mis lastele meeldivad -
klotside ladumise, joonistamisega. Need terapeudid aitavad neis asjus.
Soovitame ka vanematel lapsed kooli saata.
Suureks abiks on see, kui koolil on eriprogramm,
kus Downi sündroomiga lapsed saavad rohkem õpetajate tähelepanu.
Vabandust, et katkestan. Keegi maailmajagudes nagu
Aafrika või Lääne-India, või ka Euroopa maades,
kus spetsialistid puuduvad.
Koolid saavad vaevu hakkama.
Mida saan vanemana teha või kust leian lootust,
et suudan sellega toime tulla või mu laps võib sellega elada?
Eksperte pole, koolide olukord pole hea.
Kõigepealt peaksid vanemad end kurssi viima,
mis Downi sündroom on.
On olemas organisatsioonid vanemate jaoks,
kel on Downi sündroomiga lapsed.
Nad võivad liituda taolise organisatsiooniga.
Paljudel on nüüd ka ligipääs internetile mitmetes maailmaosades.
See on imeline võimalus vanematel omavahel suhelda.
Olen ka näinud, et paljudes koolides, kus need lapsed käivad,
ja kus nad on koos kaasõpilastega, läheb neil ülimalt hästi.
Olen näinud, et kui lapsed sünnivad teistes maades või kultuurides,
siis laste kasvatamisele pööratakse palju tähelepanu.
Et kasvaks üks rõõmus laps - sellele pannakse palju rõhku.
Näen, et paljud lapsed saavad ülihästi hakkama.
See on mu viimane küsimus.
Kas tead lapsi, kes elavad täisväärtuslikku elu selle sündroomiga?
Kõik lapsed, keda tean, elavad terviklikku elu selle sündroomiga.
Arstidena püüame teatud asju jälgida.
Umbes pooltel neist lastest on südamerike
või midagi südamega, mida tavalastel ei esine.
Saadame nad tavaliselt eriarsti juurde, kes seda jälgib.
Neile tehakse vajadusel ka operatsioon.
Veel üks asi, siis peame lõpetama. Oleks meil veel aega.
Kust leiaksin vanemana internetist rohkem informatsiooni?
Kui trükid otsingusse "Downi sündroom",
siis leiad erinevaid organisatsioone, näiteks www.ndss.com -
see on USA organisatsioon, kuid kõik saavad sealt infot.
Seal on palju erinevaid nõuandeid, mida küsida koolidelt,
samuti asju, mida saab teha kodus.
Tahaksin vanematele väga rõhutada,
et nad armastaksid ja kohtleksid oma last täpselt samamoodi
kui siis, kui tal poleks mingit erivajadust.
Kohelge teda täpselt samamoodi.
Suur aitäh ja loodame, et tuled veel meid julgustama ja harima.
Suur tänu kutsumast.
Tulekul - lugu noormehest, kes sai üle tragöödiast.
Mis see oli ja kuidas ta selle võitis?
Kohe saame teada.
PÖÖRDEPUNKT
Rohi kuivab ära, õieke närtsib...
aga meie Jumala sõna püsib igavesti. Jesaja 40:8
Tere jälle.
Nüüd lugu mehest, kes kasvas üles kodus,
kus narkootikumid ja muu taoline oli tavapärane.
Arvaksid, et ta läks ise sama teed?
Siin on tema lugu.
Ole see, kes oled. Mul oli häbi, et vanemad olid narkarid.
Mul oli häbi, et olin narkolaps, et nalja tegin.
Kuid õppisin, et mu minevik aitab inimesi olevikus.
Lapsepõlv
Mu vanemad kohtusid New Yorgi vaimuhaiglas.
Arvan, et ema oli seal depressiooni pärast,
isa aga viha, raevu ja muu pärast.
Mu lapsepõlv oli väga raske.
Polnud dui näinudki enne vanaema juurde kolimist.
Süüa polnud, sõime konserve, vahel polnud kuude kaupa elektrit.
Narkarid käisid meil, isa oli alkohoolik ja narkomaan,
vägivaldne mees.
Ema oli eemalolev, ei suhelnud.
Isa oli aga vägagi olemas,
kuid ta oli tõesti halb inimene.
Isa tuli üks päev koju, hakkas emaga tülitsema.
Isa lõi ema lahtise käega, siis virutas rusikaga.
Ema jooksis trepist alla, mina jooksin neile järele.
Nägin, kuidas isa loopis ema telliskividega.
Lihtsalt võttis telliskive tänavalt ja viskas emale pähe ja selga.
Ema jooksis ja kukkus.
Läksin tagasi tuppa, isa jõi edasi,
peksis mu läbi, siis võttis mu sülle ja andis musi -
alkoholihais käis üle pea - ja ütles, et armastab mind.
Kui esimest korda oma lapsele vitsa andsin, nutsin kaks tundi.
Sest sul on hirm, et muutud samasuguseks.
Tavaliselt on sul kas ema või isa, üks kahest on sulle toeks,
üks vähemalt julgustab. Mul polnud kumbagi.
Vanaema = ema
Sotsiaaltöötaja tuli, lõi ukse maha, viis mu enda kontorisse,
küsis, kellega tahan elada?
Ütlesin, et vanaemaga.
Temalt õppisin veidigi armastusest. Ta käis mu korvpallivõistlustel,
nõudis mult õppimist - tänu temale lõpetasin keskkooli.
Väga prohvetlik naine - ta ütles, et Jumal näitas, mis rumalusi tegin.
Tulin koju ja valetasin. Arvasin, et keegi ei saa aru.
Vanaema läks üles tuppa ja palvetas,
tuli alla pisarad silmis ja ütles:
sa teed kahtlaseid asju, müüd narkootikume.
Näita, kes sa päriselt oled.
Hakkasin nutma, rääkisin kõik ära.
Olin teel tagasi kolledisse, mulle helistati,
et mind visati koolist välja.
Sõjavägi ja USS Bataan
See kogemus oli õppetund, sain meheks seal.
Olin parim meremees - selles polnud kahtlustki!
Üks tüüp nimega Mark Rogers, mu hea sõber
Ta rääkis alati Jumalast.
Mul oli oma arvamus selle kohta, kuid siis mõistsin,
et tal on tõsi taga.
Olime koos ükspäev, hakkasin just klubisse minema.
Ta tahtis palvetada enne. Kell oli pool kümme.
Küll ikka palvetas - teised tulid klubist tagasi.
Olime seal 4-5 tundi, ja tema muudkui palvetas.
Sa tõesti armastad Jumalat. Tulen kirikusse ja vaatame siis.
Läksimegi kirikusse. Sain päästetud.
Ei mäleta, mida jutlustati. Mäletasin, mis vanaema oli rääkinud.
Hakkasin iga nädal piiblitunnis käima.
Kui sõpradega olin, rääkisin ikka nalju.
Aga muutsin naljade sisu, ei ropendanud enam.
Mul oli üks ülikond - lillat värvi.
Nägin kirikus välja nagu kupeldaja.
Mind taheti iga kord uuesti päästa.
Hakkasin oma minevikuga tegelema, mis isa ja ema teinud olid.
Olime ükskord isaga ja ta ütles: sa pole üldse minu moodi.
See oli parim asi, mis ta tegi!
Ta ei ütle mulle võib-olla kunagi midagi head,
kuid see oli tõeline kompliment!
Ära muretse oma tausta pärast.
Mõtle sellele, kuhu lähed, mida tahad teha elus.
Kui tahad teada, kes oled, uuri, kes on Jumal!
Ei loe, kust sa pärit oled. Jumala lapseks olemine ei tähenda
olla parim inimene, vaid et annad endast parima ja Jumal teeb ülejäänu.
James Taylori imeline lugu.
Võib-olla sinu lugu on sarnane.
Võin öelda üht, nagu Jameski ütles:
Ta teab su nime. Üks laul ütleb: Ta teab mu nime,
Ta teab mu iga mõtet, näeb iga pisarat,
Ta kuuleb mind, kui hüüan.
Enne kui sind loodi, tundis Jumal sind.
Enne kui teadsid Jeesusest, või seda saadet vaatasid,
suri Jeesus sinu eest ja ootab sind.
Et saaksid osa sellest, mis Ta tegi, ja Tal on väga palju su jaoks,
siis esimene samm oleks palve. Mis on palve?
Lihtsalt Temaga rääkimine. Ta kuuleb ja räägib vastu.
Palvetame koos.
Jeesus, aitäh, et surid mu eest.
Kuulsin, et Sa tead mu nime.
Kui aga ringi vaatan, ei tundu, et kedagi huvitaks.
Palun Jeesus, et tuleksid sellesse segadusse, kus praegu olen,
aita mul selgust luua ja oma elu muuta.
Vajan meelerahu.
Mul on nii palju unistusi, mida tahan saavutada.
Aita mind, Issand.
Näita, et Sa pole vaid Jumal kuskil taevas,
kuid oled siin minu juures.
Palun seda, Issand. Aamen.
Kui palusid selle palve, tahaksime väga sinust kuulda.
Palun võta meiega ühendust, see oleks väga lahe!
PÖÖRDEPUNKT
Sest nagu maa toob esile oma kasvud ja aed laseb võrsuda oma külvi...
...nõnda laseb ka Issand Jumal võrsuda õigust ja kiitust
kõigi rahvaste ees. Jesaja 61:11
Kui raske on, kui sul on haigus ja arstid ei anna lootust.
Nii juhtus Shivikaga - kahe nädala pärast aga kõik pöördus.
Asi algas peavaluga.
Silmad olid väga tundlikud.
Kui vaatasin vasakule-paremale, üles-alla, see oli väga ebamugav.
See algas vaid peavaluga, kuid muutus varsti palju tõsisemaks.
Shivika arvas, et see on tööstressist laenuametniku ja näitlejana.
Kui ta aga hommikul kööki tuikus, teadis ta ema, et midagi on valesti.
Ta komistas asjade otsa, ja tal oli kummaline tühi pilk.
Vaatasin teda ja küsisin: Shivika, kas sinuga on kõik korras?
Ta hakkas lihtsalt nutma.
Küsisin: mis sinuga on?
Ta ütles: ema, ma ei näe.
Ema viis ta silmaarsti juurde.
Ooteruumis küsis naine, kas ta võib Shivika eest palvetada.
Tol hetkel oli kõik udune, ei eristanud isegi valgust-pimedust.
Aga kui võtsime kätest kinni...
Nägin...
Nägin Jumala kätt...
...ringi keskel.
Säravat kätt. Teadsin, et Jumal ütleb: ära anna alla!
Arst lasi teha röntgenpildi, mis kinnitas ta kahtlusi.
Shivikal oli optiline neuriit, mis võib lõppeda pimedaks jäämisega.
Shivika silmanärvil olid näha heledad ja tumedad osad -
see ei ole normaalne, see näitab närvipõletikku.
Tavaliselt tekib optiline neuriit vaid ühes silmas,
Shivikal aga mõlemas.
Arst tunnistas Shivika pimedaks.
Ta saadeti haiglasse uuringutele.
Haiglas olles ta pere ja sõbrad palvetasid.
Vahel kui arstid mu tuppa tulid, olid nad üllatunud, et olin nii rahulik.
Ütlesin, et see on Jumalast.
Minuga saab kõik korda, hakkan jälle nägema.
Talle anti ravimeid, et põletikku alandada.
Talle öeldi, et võib minna 6-12 kuud, kuni ta jälle selgelt näeb,
kuid ta nägemine hakkas kohe paranema.
Kahe nädala pärast oli ta nägemine täielikult tagasi.
See oli veel paremgi kui enne.
See oli täiesti imeline.
Näha iseennast, näha oma perekonda.
Ja ma juhtisin autot.
Läksin kirikusse.
Hakkasin lihtsalt Jumalat tänama - see oli vaid tänu Talle.
Tema arst oli hämmastunud ta kiirest paranemisest.
Shivika lugu näitab usu ja meditsiini parimat koostööd.
Shivika ütleb, et teab omast käest
Jumala ustavust, mis aitab ületada iga tormi.
Mu Jumal on ustav Jumal.
Ta ei hülga sind ega jäta sind maha.
Olen lihtsalt tänulik, et Jumal kasutas mind,
sest mu elu on nii palju parem, kui oli enne.
Jumal on lihtsalt võrratu!
Võib-olla oled olukorras, mida arstid peavad lootusetuks.
Täpselt nagu selles loos - Jeesus võib kõik ümber pöörata.
Pead vaid Ta poole hüüdma ja Ta kindlasti vastab.
Kui tahad kuulda veel julgustavaid lugusid,
vaata meie kodulehte: või Facebook/TurningPointZone.
Siin üks kiri meie FB sõbralt:
Mulle nii meeldib teie saade, ja selle uskumatu mõju mu perele.
Jumala õnnistust.
Lõpetame Osmond Collinsi lauluga "Exalted one".
Näeme varsti.
Sina, kes oled kiidetud
Sa hüüad mind nimepidi
Olen Su jalge ees alandlikuna
Sa, kiidetud
Poe kalju sisse ja peida ennast põrmu
Issanda kartuse pärast ja Tema kõrge aupaistuse eest
Inimeste suurelised silmad alandatakse
Meeste kõrkus painutatakse
Issand üksinda on kõrge
Sina, kes oled kiidetud
Valmista mu süda
Tõmba mind oma ligiollu
Sa, kiidetu
Sina, kes oled kiidetud
Sa kutsud mind nimepidi
Olen Su jalge ees alandlikuna
Sa, kiidetu
Tule sellesse templisse
Peida end me südamesse
Suurem meie sees - me ainus peidupaik
Ei ole teist Su sarnast
Ei ühtki teist jumalat Su sarnast
Isa, vaid Sina oled kiidetud
Tõlge: Riina Karik