PÖÖRDEPUNKT
Tere tulemast Pöördepunkti! Oleme Nairobi rahvuspargis -
ainus maailmas, mis on suurlinnale nii lähedal.
Meiega on täna Wanja Kimani. Tere Wanja!
Miks küll on see park suurlinnale nii lähedal?
Jumala kingitus, oleme õnnistatud!
Mis takistaks lõvidel ja leoparditel kohvikusse astumast?
See on suur park, siin on umbes 117 km2 maad.
Nad jäävad pargi piiridesse, kust leiavad maitsvaid gaselle.
Mis teeb sinu jaoks siin töötamise põnevaks?
Mu enda töö. Linn kasvab, ehitame piirdeaeda,
tegelikult kasvatame seda, et kaitsta parki linna eest.
See on Nairobi "Rohelise piiri projekt".
Istutame 300 000 puud ja kasutame seda puhvertsoonina.
Kaua see aega võtab? Seda on päris palju.
Istutamine võtab umbes aasta. Meil on kindel graafik.
See tuleb 32 km pikk, 50 m lai.
Kust tuleb peamine toetus sellele projektile?
Põhja-Ameerikast või Euroopast?
Kindlasti mitte, see on Keenia projekt. Leiame rahastuse riigisiseselt.
Keenialased töötavad koos, kogume umbes 42 milj šillingit.
Päris palju raha. - Oleme kogunud juba poole sellest.
50 000 puud on juba istutatud.
Oled siin olnud ja kõike siin pargis näinud.
Mis loom sulle kõige enam meeldib? - Lõvi kindlasti.
Ta on džungli kuningas. Ta on võrratu.
Neid on siin 36. - Kõige ohtlikum tüüp siin.
Ja kõige õrnem.
Ta on lõvi! Ta on graatsiline, kui ta kõnnib -
ta esineb, ta teab, et kõik teda imetlevad.
Pead nägema teda murdmas. Eelmisel nädalal mul vedas,
nägin lõvi looma tapmas. - Nägid pealt?
Ta murdis piisoni maha. See on väga haruldane.
Nägin seda pealt. - See ei ole õige.
Lõvi tappis piisoni, ja sina rõõmustad?
Aga tema perekond? - Lähedal oli võib-olla 40 piisonit.
Ah et, vahet pole, ta on nagunii surnud?
Aga lõvi sai kõhu täis!
Loodame lõvi näha, võib-olla mitte tapmas kedagi
või midagi.
Siin Nairobis aga asjad toimuvad!
Kuigi sa ei tundnud piisonile kaasa, suur tänu meiega vestlemast!
Keenia kasvav ärimaailm on muutunud Ida-Aafrika ärikeskuseks.
Noored on selle keskmes. Siin on üks lugu.
OLEN AAFRIKLANE
Mu nimi on Bubun Dihja.
Olen firma Symbiotic Media tegevjuht.
Arendan mobiilitehnoloogia lahendusi.
Mu ema on luhya ja isa kikuju.
Seega ei tea, kes ma olen, kuid olen keenialane.
Aafriklane olla tähendab võimalust.
Aafrikat on kaua peetud pimedaks või kadunud kontinendiks,
kuid minu jaoks on see n-ö pooltäis klaas - võimalus.
Alustasin selle firma gümnaasiumis, kuid põhjalikumalt alustasime,
kui läksin ülikooli.
Sellest ajast olen seda arendanud.
Ema oli mu esimene investor, ta andis mulle raha
esimese sülearvuti jaoks, tänu sellele sain firmaga alustada.
Ema nägi minus juhipotentsiaali hoolimata mu noorest east.
Ta ütles: sina oled visioonikandja.
Ainus viis, kuidas seda rakendada, oli alustada oma firma
ja kõigepealt end tööle võtta, ja seeläbi teisi palgata.
Mulle meeldib ka aidata. Meil on selline koht, iHub,
kus noored arendajad arutavad uusi ideid.
Enamus on seotud arvutitehnoloogiaga.
Paneme need ideed paberile.
Elame ajal, mil postitsioon on oluline.
Meedia on kallis. Internetis olemine aga mitte.
Olen Facebookis, Twitteris ja mujal. Seda saab edasi arendada
ja kasutada erinevaid mobiilitehnoloogiaid.
Näiteks arendad SMSi võimalusi ja levitad selle läbi evangeeliumi.
See on üks viis, kuidas saame Jumala riiki edasi viia.
Edu äris peab käima koos ausameelsusega,
vastasel juhul pole see edu.
Elame maailmas, kus petetakse. Pead oma sõna pidama.
Vahel inimesel polegi muud kui ta sõna.
See ongi kõige võti.
Tahan öelda arenevale ettevõtjale ja teistele,
kes tahavad midagi saavutada: ära anna kunagi alla!
Inimesed ütlevad: sa ei oska või lihtsalt loobu!
Kuid pead endasse uskuma.
Mulle meeldib Heebrealastele 11: "Usk on loodetava tõelisus,
nähtamatute asjade tõendus." Vahel me ei näe tervet pilti
ja pead uskuma ja uskuma, kuni teised ka näevad su visiooni.
Mine edasi ja ära anna alla!
Aafrika juba lähitulevikus ongi see koht, kus olla.
Kui sa siin pole, jääd sellest ilma, sest meil on kõik:
loodus, inimesed, kultuurid, keeled - siin on kõik olemas!
Minu nimi on Bubun Dihja ja ma olen aafriklane.
Bubu lugu näitab, et kunagi pole hilja unistusi ellu viia,
sa pole liiga noor ega liiga vana, nii et ütleme sulle:
kirjuta see raamat, mine kursusele, tee film või telesaade,
sest sa ei tea, mis Jumal võib teha.
Jätkame Nairobi rahvuspargist Aafrika päikese alt Pöördepunktiga.
PÖÖRDEPUNKT
Vaadake lilli, kuidas nad ei ketra ega koo.
Aga ma ütlen teile, isegi Saalomon kogu oma hiilguses
ei olnud nõnda ehitud kui igaüks neist. Luuka 12:27
Need elevandid esindavad üht olulilst hetke Keenia ajaloos,
sest 1989. aastal põletas president just siin
miljonite väärtuses elevandiluud, näitamaks,
et Keenia on elevantide salaküttimise vastu.
Rääkides ajaloost ja inimestest, edukaim mustanahaline naine
USA poliitika ajaloos on Condoleezza Rice - siin tema lugu.
Endine USA riigisekretär ja riiklik julgeolekunõunik
Dr Condoleezza Rice on mõjukas ja inspireeriv naine.
Ta oli Stanfordi Ülikooli esimene naisdekaan.
Samas ka kõige noorem - 38aastane.
Ta oli esimene naine riikliku julgeolekunõuniku ametis,
riigisekretär esimese mustanahalise naisena.
See erakordne ja lugupeetud naine on sügavalt alandlik
ja peab oma edu võtmeks oma vanemaid -
John ja Angelena Rice'i.
Oma raamatus "Erakordsed, tavalised inimesed"
Condi e Condoleezza, nagu ta ise eelistab,
räägib nende pere loo, kuidas pere, haridus ja usk
vormisid temast naise, kes ta on.
See lugu näitab, et võid tulla päris lihtsast elust
ja teha suuri asju, kui sul on mõned "koostisosad".
Mu vanemad armastasid mind jäägitult.
Koos armastusega oli ka kirg hariduse järele.
Nad andsid talle usu, et miski pole talle kättesaamatu.
Ta võib olla ja teha, mida tahes igatseb.
Kasvades 50-60ndatel Birminghamis, Alabama osariigis,
elas Rice'i pere vägivaldse ja rassistliku konflikti keskel.
Ümbruskonnas lõhkesid pommid, mustade eraldamine oli tavapärane.
Ameerika ajaloos toimusid muutused, mustad võitlesid vabaduse eest.
Rice'ide pere oli eesliinil ja vaatas kaugemale rassistlikust eristamisest
oma unistuste poole.
Oleme palju võlgu oma vanemate põlvkonnale.
Neil oli palju põhjust alla anda selle tõttu, mida nägid.
Igapäevane mustade alandamine ja negatiivne kohtlemine.
Ja siiski elasid nad ausameelset ja viljakat elu.
Meie piirkonnas ootasid õpetajad oma õpilastelt parimat -
ei mingeid vabandusi ega kannatanu mängimist olukorras,
kus võisid seda väga lihtsalt tunda ja arvata,
et kaotasid kontrolli oma elu üle.
Õpetajad ütlesid: kui oled ülitubli, näed vaeva, saad hariduse,
räägid keelt hästi, oled ustav usule, perele, kogukonnale,
siis võib-olla sa ei saa hallata olukordi, kuid võid kontrollida
enda reaktsiooni nendele ja elada siiski viljakat elu.
Sinu isa oli presbüteri vaimulik. Milline oli elu Rice'ide peres?
Me pereelu keerles kiriku ümber. Algas pühapäevaga
ja pühapäeval pidime kindlasti kirikus olema.
Pärastlõunal oli mu isal noortekogunemine.
Ta kutsus sinna noori üle linna.
Tal olid ka sõprade kogunemised.
Ta andis neile võimaluse külastada sünagoogi,
kus sai tutvuda judaismiga.
Ta viis neid ka valgete kogudusse keset Birminghami.
Et nad teaksid ka muust kui ainult enda kogukonnast.
Teisipäeviti olid algebra ja prantsuse keele tunnid.
Nii et olime pea iga päev kirikus.
Kuidas oli olla jutlustaja laps? Su vanematel olid juba ootused -
su vanemad hindasid haridust, isa oli tuntud isik.
Nüüd siis veel see lisasurve, et oled pastori tütar?
Minu peres polnud see probleem. Mu isa oli ka pastori laps,
tema isa oli olnud jutlustaja.
Nad üritasid mitte survet avaldada. Muidugi kõik jälgisid, mida tegin.
Olin väga aktiivne kirikus, hakkasin väga noorelt klaverit mängima seal.
Olime huvitav perekond: ema mängis orelit, isa jutlustas
ja mina mängisin klaverit.
Mida nad õpetasid sulle diplomaatiast ja demokraatlikust mõtlemisest?
Oli väga huvitav, et valisite oma pere presidendi?
Ja nad valisid mu presidendiks? - Jah. Mis see veel on?
Just. Olin pere president, juba väga väiksena,
nelja-aastasena esmakordselt ja meil polnud valitsusajapiiranguid.
Teadsin, et ema valib alati mind. Isas polnud nii kindel,
kuid võitsin siiski iga kord.
Mul olid tegelikult ka kohustused presidendina.
Kutsusin kokku perekoosolekuid, näiteks enne perereise.
Korraldasin koosoleku, mis kell sõidame, mis toitu kaasa teeme.
Nii et mul oli vastutus.
Mis omadused olid su emal ja isal, ja mida näed ka endas?
Mu isa oli inimene, kes lihtsalt armastas inimesi.
Inimesi tõmbas tema juurde ja talle meeldisid noored,
ja näen seda endas, sest armastan õppejõu tööd.
Armastan olla noortega koos ja pakkuda neile,
mida õppejõud mulle andsid - avada maailm, mida muidu ei kogeks.
See meenutab mulle isa.
Mu ema oli kunstnik, arvan, et pärisin tema kunstimeele,
armastuse kunsti vastu, ta usu, et loometöö on
meie demokraatlik pärand, see pole vaid eliidile.
Näen endas soovi pakkuda kunsti lastele,
kel muidu ei pruugi seda võimalust olla.
Ja omadus, mis neil mõlemal oli - mu sügav usk Jumalasse.
Kes on Jeesus Kristus sulle?
Issand ja Päästja, Jumala Poeg.
Jeesus Kristus - Jumala kehastus maa peal.
Jeesus Kristus - Ülestõusnud Päästja, kes kindlustab mu hinge igavikus.
Millal sai su vanemate suhe Jumalaga
sinu suhteks Jumalaga?
Minu jaoks toimus see aja jooksul, sest ma ei mäleta päeva,
mil oleksin Jumala olemasolus kahelnud.
Ma ei kogenud usukriise.
Osaliselt vast seetõttu, et mu isa, kes oli teoloogi haridusega,
oli nõus minuga diskuteerima, ta lasi mul usu üle arutleda.
Seetõttu ei kogenud kunagi sellist usukriisi.
Kuid mul olid perioodid, eriti pärast Californiasse tagasi kolimist,
mil võtsin oma usku iseenesest mõistetavalt.
Ma ei käinud enam kirikus pidevalt, sest olin ju usklik,
mul polnud seda vaja.
Ei lugenud enam Piiblit pidevalt, olin ju usklik.
Kuid raske aasta Stanfordis pani teda mõistma,
et ta vajas vägagi Jumala abi.
See oli pöördepunkt mu jaoks, sest mõistsin,
et ma ei saa loota vanemate usule, ega ka enda usuloorberitele.
See vajab pidevat tegelemist ja tööd.
Tihti inimesed vaatavad sind ja näevad kohe intellektuaali.
Mina näen seda.
Kui keegi annab sellise hinnangu, on lihtne näha usku ja isegi Piiblit
intellektuaalse nurga alt, kuid samas on Jumala Sõna südameasi.
See on huvitav, et nii ütled. Mulle meeldib arutleda ja mõtiskleda
Piibli ja ajaloo üle.
Kuid on aegu, kus su intellekt ei aita sind.
Kui mu ema suri või isa jäi haigeks ja suri,
siis mõistsin esimest korda salmi: "rahu, mis on ülem kogu mõistmisest".
Sest on asju, mida me ei mõista,
kuid võime ikka leida teatud rahu.
See oli esimene kord, kui mu intellekt lükati kõrvale
ja pidin avama end Kristusele.
See on kummaline küsimus, kuid tean, su vanemad on lahkunud,
nad on Issandaga. Kas mõtled ajale, mil kohtute jälle?
Muidugi.
Kuidas seda ette kujutad?
Mõtlen rõõmule. Armastan seda kohta Piiblis, kus me kohtame Kristust
ja näeme Ta palet.
Usun, et mu isa peab paar piiblitundi maha.
Istub Jeesuse kõrval ja räägib... - Rasketest asjadest, nagu alati.
Mõtlen rõõmule.
Olen nii tänulik, et meil on igavene elu, mida oodata.
Kui su vanemad istuksid praegu siin, mida nad ütleksid su elu kohta,
mida oled saavutanud ja mis on ees?
Tean, et nad ütlesid alati:
oled kõigeks ette valmistatud, mis sind ees ootab,
pea seda meeles!
Pea meeles, et oled Jumala laps.
Mulle alati meeldis see. Samas tundsin ka veidi piinlikkust.
Püüdsin siis alati öelda, et oleme kõik Jumala lapsed.
Nemad aga tõesti uskusid, et kõik, mis nad minu jaoks tegid,
oli osa suuremast pildist, mida Jumala lapseks olemine tähendas.
Aiman, et nad ütleksid seda sama ka nüüd.
Oleksin väga tänulik selle eest, sest ise ütlen igal õhtul:
suur tänu, Issand, nende erakordsete, tavaliste vanemate eest,
kelle mulle andsid.
Condoleezza Rice'i lugu ütleb meile,
et pole tähtsust, kui lihtne või väike on su algus,
Jeesus võib seda paljundada,
täpselt nagu Ta tegi viie leiva ja kahe kalaga.
Kui see lugu on sulle võõras, siis ütleksin seda teisiti nii:
Jeesus võtab selle lihtsa, mis sul on, ja teeb sellest midagi suurt,
mis võib mõjutada inimesi üle maailma.
Üks on oluline: pead hoidma Jumala esikohal,
nagu Rice'ide pere seda tegi. Kuulsid mitmeid kordi,
et Jumal oli kõige tähtsam.
Kui kasvatad ise lapsi ja mõtled, et kuidas sa küll hakkama saad,
siis pane Jumal esikohale.
Kui kasvasid kristlikus peres või ei tunne Jeesust üldse,
kuid tahad, et Ta sind edasi viiks,
siis pane Jumal esikohale.
Esimene samm on Temaga rääkida, nagu räägiksid minuga.
Ütle: Jeesus, tahan Sind tunda, tahan, et oleksid mu elus,
tahan, et oleksid esikohal mu elus.
Teeme seda palve läbi.
Palvetame koos siinsamas Aafrika päikese all.
Issand Jeesus, kuulsin, mida tegid Rice'ide peres.
Kuulen, et võid võtta lihtsad asjad ja teha need suureks.
Mu unistuseks on olla see, kelleks Sina mind oled loonud.
Et mu lapsed oleksid suurepärased inimesed.
Aita mind, Issand.
Tõotan anda Sulle esikoha kõiges, mida teen.
Vii mind edasi.
Aamen.
Kui palusid selle palve, anna meile teada!
Palun võta meiega ühendust.
Ootame sinult uudiseid!
PÖÖRDEPUNKT
Ei ole olemas suuremat armastust kui see,
et keegi annab elu oma sõprade eest. Johannese 15:13
Meie Keenia reisi ajal pakkus meile öömaja
Nairobi Serena hotell, üks maailma tipphotelle.
Käisime ringi rahvuspargis, nägime ajaloolist paika,
oleme näinud igasuguseid loomi. Varsti lahkume,
kuid meil on veel midagi - noor keenialane,
tõusev täht siinses gospelmaailmas. Siin on Eunice' lugu.
Eunice Njeri, tere tulemast Pöördepunkti!
Nii tore on olla teie maal, Keenias. - Meil on au teid võõrustada.
Räägime su usust kõigepealt. Kuidas see Jeesuse asi alguse sai,
kuidas sa "Jumala otsa sattusid"?
Mu ema ja isa jagasid Jumalast, nad ei olnud küll pastorid,
nad töötasid, kuid jagasid ka Jumala Sõna.
Nad sundisid meid kristlaseks hakkama.
7 aastaselt pidin ma päästetud saama.
Pidime põlvitama ja Jeesusega kohtuma.
Selles vanuses ma ei mõistnud, mis juhtus.
Hiljem, kui olin keskkoolis, olin väga haige.
Mu veri oli halvas olukorras, mul oli kehvveresus.
Sain koolis veest nakkuse.
Mul oli ka malaaria ja olin allergiline ravimite vastu.
Nii et ei saanud neid tarvitada. Ühel hetkel jäin nii haigeks,
et olin haiglas neli kuud.
Tol hetkel palusin patusepalve.
Ütlesin Jumalale: pean Sind ise tundma õppima.
Kui tervendad mu praegu, siis teenin Sind elu lõpuni
ja olen seda teinud. - Pärast palvet nägid muutust?
Sain koheselt terveks. Ravim hakkas toimima,
kaks päeva hiljem sain haiglast välja.
Sellest päevast toimus mu elus täielik muutus.
Räägime muusikast. Sinu muusikat kutsutakse ülistusmuusikaks.
Kas sa ka ise tõded seda? - Jah,
sest päevast, kui laulma hakkasin, tahtsin laulda kirikus.
Nägin videoid, mul oli endal ülistusmuusikat,
mitte stuudios salvestatud, kuid mulle meeldis lavamuusika.
Millised artistid sind inspireerisid?
Üks neist oli kongolane Angela Chibalonza.
Ta suri 2007. aastal.
Väga meeldis ka CeCe Winans.
Ütlesid Chibalonza? - Jah.
Kas sel olid siis ka mõjutused Kongo muusikast?
Jah, olid. - Ja sinu muusikas on ka seda?
Jah, seda on ka minus. - Sulle meeldib hüpata ja tantsida?
Seda muusikat ei saa istudes kuulata.
Olen paha, ma tean. - Michael Jackson on ka seal peidus.
Ütlesid varem, et Keenias mängivad gospelartistid tihti nüüd ööklubides.
Viimaste aastate jooksul on see levinud.
Mis on selle põhjustanud?
Noored olid tüdinud muusikast, mis meil tol ajal oli.
Erinevat muusikat tekkis. Meil polnud 3 aastat tagasi hiphoppi,
mis oleks suahiili keeles, me ei saanud kaasa laulda.
Nüüd on mitmed artistid, kes seda teevad.
Paljud on teinud ka lingalakeelset kristlikku muusikat
ja isegi ööklubid kutsuvad meid esinema.
On ka kikujukeelset muusikat, see meeldib inimestele väga.
Enamus DJde võistlusi võidavad kristlased.
Eunice on üks paljudest, kes teeb ilma muusikamaailmas,
ka mittekristlikes edetabelites.
Sellega lõpetame tänase Pöördepunkti. Lisaks aga palju lugusid veel
meie kodulehelt või Facebookist.
Peatse kohtumiseni!
Tõlge: Riina Karik