o
KÄÄNNEKOHTA Vuoden 2001 parhaat
Tervetuloa menneeseen!
Jatkamme Käännekohdan parhaat -uusintoja!
Näemme, miten Toivon ovet antavat lapsille uuden mahdollisuuden.
Myös eräs rohkea pari avasi kotinsa ja sydämensä ovet -
tehdäkseen samoin.
Lopuksi kuulemme, miten nuori mies sai käsiteltyä menneisyyden tuskan.
Kuulette myös uuden kilpailukysymyksen.
Vuonna 2001 tutustuitte Bollmannin perheeseen.
Sana "uusperhe" sai silloin uuden merkityksen.
He ottivat kotiinsa seitsemän naapuruston lasta.
Tiedätkö lasten nimet ohjelman nähtyäsi?
Kokeillaanpa muistiasi!
Tässä jakso, joka vei meidät avointen Toivon ovien luo!
käännekohta
TÄSSÄ JAKSOSSA: Toivoa sadoille vauvoille Etelä-Afrikassa!
Äidit ovat rutiköyhiä, kodittomia ja aliravittuja.
Jotkut ovat kuolemassa AIDS:iin.
Tarjoamme neuvoja. Yritämme auttaa heitä pitämään vauvan.
Usein päätös on jo tehty.
TULOSSA MYÖS: Naapuri adoptoi seitsemän lähinaapurin lasta!
Ymmärsimme heti, että helppoa tietä ei ole.
On toimittava sen mukaan, mitä Herra elämässämme tekee.
LISÄKSI: Lahjakkaan nuoren haastattelu! Hänet siitti raiskaaja.
Näe kaikki tämä aivan kohta!
käännekohta
Tervetuloa seuraamme!
Muuta kanssamme elämäsi, pohdi asioita ja innoitu!
Olen Victor Oladokun. - Minä olen Janet White.
Tulossa on käänteentekevä ohjelma!
Sen ydin on rakkaus, lapset ja Jumalan kaitselmus!
Joka vuosi ympäri maailmaa miljoonien lasten ei anneta syntyä.
Nupulla oleva elämä lopetetaan ennen kuin se näkee päivänvalon.
Monet hylätään, jotkut annetaan adoptoitavaksi.
Etelä-Afrikassa erään naisen päätöksen myötä
sadat vastasyntyneet saivat toivon.
Saimme tietää, että ainakin 30-40 vauvaa hylätään -
joka kuukausi Johannesburgissa tai sen lähituntumassa.
Vauvat jätettiin roskalaatikoihin muovipusseissa.
Heitä löytyi myttyinä kaduilta tai piilotettuna suojien alta.
Rukoilin yksilönä ja kirkon jäsenenä.
Mieleeni tuli ajatus tehdä muuriin reikä.
Äitien henkilöllisyys pysyisi salassa.
Lapsia saatettaisiin alkaa jättää kirkkoon.
TOIVON OVI
Kadulle aukeaa luukku jonne lapsi laitetaan.
Liiketunnistin havaitsee vauvan liikkeet ja hälytin alkaa soida.
Kahdessa minuutissa lapsi haetaan korista ja tuodaan taloon.
Jotkut äideistä synnyttävät sairaalassa.
Heidät lähetetään melkein heti kotiin. He tulevat suoraan kirkolle.
Lapsi jätetään koriin tai portille.
Vauvat ovat painaneet vähimmillään 1,3 kiloa.
Nyt meillä on 1,05 kg painava vauva, joka syntyi kaksi kuukautta etuajassa.
Se pääsi juuri sairaalasta ja painaa 1,9 kg.
Äidit ovat erittäin köyhiä, kodittomia ja aliravittuja.
Jotkut ovat kuolemassa AIDS:iin.
Annamme heille neuvoja. Yritämme auttaa heitä pitämään lapsensa.
Usein päätös on kuitenkin jo tehty.
Lapsi annetaan meille, jotta hän saisi hyvän elämän.
Lapsia ei ole jätetty muualle.
Olen vastuussa äideille siitä, että vauvoille löytyy hyvä koti.
Apunamme työskentelee paikallisia vapaaehtoisia.
Meillähän on eläviä lapsia. Heitä on tähän asti ollut 55.
Meillä on vain viisi palkattua työntekijää.
Etsimme vapaaehtoisia auttamaan meitä.
Joskus työvuorossa on vain yksi tai kaksi ihmistä.
Kahdella on tiukkaa kaikkien vauvojen kanssa.
Tarvitsemme aina ruokaa ja vaatteita, joita saamme lahjoituksina.
Pyydän aina Herraa huolehtimaan vauvoista.
Hän rakastaa heitä minua enemmän.
Luotan Herran antavan mitä milloinkin tarvitsen.
Kun AIDS leviää, lapsiorpoja on neljässä vuodessa 1,8 miljoonaa.
En usko heille kaikille löytyvän kotia.
Siksi minusta on tarpeen rakentaa jonkinlainen lastenkoti.
Olen jo kauan haaveillut, että toimintaan liitetään lasten kylät.
Joka mökissä olisi kotiäiti ja kuusi lasta.
Sellaiseen lasten kylään mahtuisi paljon enemmän lapsia.
Uskon, että meidät saa tähän työhön Jumalan rakkaus.
Löysimme roskien seasta sanomalehden päältä vastasyntyneen.
Kaunis pieni vauva eli vielä, mutta -
kuoli muutama tunti myöhemmin kylmä kylmään.
Se sai minut ryhtymään toimeen.
Ajattelin, että jos Herra näkee varpusen, joka putoaa, -
Hän näkee myös roskien seassa henkeä haukkovan kuolevan lapsen.
Jumala on istuttanut sydämiimme rakkautensa vauvoihin ja äiteihin.
Siksi teemme tätä työtä.
Toivon todella, että Sherylin ajatus lastenkodista toteutuu.
Hän on saanut aikaan niin paljon nuorten ja lasten parissa.
Haluaisin korostaa sitä, että kaikki me pystymme vaikuttamaan.
Sheryl-pastori on vain yksi ihminen, kuten mekin, -
mutta hän muuttaa voimallisesti yhteisöään.
Se on punainen lanka tässä Käännekohdassa.
Uhrautuvasti elävät yksilöt muuttavat muiden ihmisten elämää.
Aivan, he tosiaan ovat päättäneet jotain, joka vaati uhrausta.
Miltä tuntuisi, jos perheeseen tulisi äkkiä seitsemän lasta lisää?
Tauon jälkeen näemme perheen, joka -
päätti rakastaa naapuria todella paljon!
Käännekohta
HOLLY FLOOD VANHEMPI TUOTTAJA
Seuraat juuri yhtä katsotuimmista jaksoistamme.
Teemme koko ajan työtä täysin uudenlaisen Käännekohdan parissa.
Nauti uusinnoista, sillä tulossa on jotain aivan uutta!
Käännekohta
Ruoho kuivuu, kukkanen lakastuu -
mutta meidän Jumalamme sana pysyy iankaikkisesti. Jes. 40:8
Näille lapsille elämä päivästä päivään oli haaste.
Heidän menneisyytensä oli sekava ja tulevaisuus ankea.
Sitten he poikkesivat naapuriin - kotiin.
Uusinnassa Janet kertoo melko ihmeellisestä perheestä!
Pitäkää mielessä kilpailukysymyksemme!
Lolly Lane kuulostaa sadun kadulta.
Katu kuitenkin on olemassa.
Sen varrella Virginiassa asuu hyvin poikkeuksellinen perhe.
Huomenta, aika nousta!
Herää mukavaan aamuun!
Olen hereillä. - Huomenta, Kelly!
Älkää alkako enää nukkua!
Ainoastaan Bollmannit asuvat Lolly Lane -kadulla.
Ehkä se kuvaa hyvin heitä.
Käsittääksemme heidän poikkeuksellisuuden, -
on palattava ajassa taaksepäin.
Dave ja Cheri Bollmannille syntyi neljä lasta -
David, Kelly, Stacie ja Sarah.
Perhe piti Lapsi ja raamattu -kerhoa alueen lapsille.
Joka maanantai-ilta alueen lapset tulivat kotiimme.
Tutkimme heidän kanssaan raamattua.
Pelasimme paljon ja meillä oli hauskaa ja jännittävää.
Se oli kohokohta perheellemme.
Jumala pani lapset ja perheet sydämeemme.
Toukokuussa 1997 naapuriin muutti isä ja seitsemän lasta -
Country, EJ, Steven, Drew, Cinnamon, Nancy ja Cristopher.
Tapasin EJ:n ja Stevenin koripalloa pelatessa, kun kävin koulua kotona.
Meistä tuli ystävät heti.
Tapasin lapset heti ensimmäiseksi aamulla.
Itse asiassa he asuivat aina jonkin aikaa kaikkien sukulaistensa luona.
Elimme autossa eikä meillä ollut oikeastaan mitään.
Cinnamon sanoi minulle ensimmäiseksi: "Tuletko äidikseni?"
Tiesin heti, että kaikki ei ollut kohdallaan.
Dave ja minä tiesimme, että lapsilta puuttui paljon.
Tässä me olimme!
Oli selvää, että meidän piti ainakin tukea heitä jotenkin.
Bollmanneille oli tuttua avata kotinsa ovet lähistön lapsille.
Mutta heidän sydämessään tapahtui nyt jotain aivan uutta.
Joskus kaksi tai kolme lasta tuli käymään ja söimme yhdessä.
Joskus lähdimme eväsretkelle heidän kaikkien kanssa.
Oli kuin olisi ollut juhlat joka päivä. Se sopi minulle hyvin!
Lasten silmät kertoivat kaiken.
Ymmärsin, että isä sydämessään haluaa toimia lasten parhaaksi.
Häneltä puuttui joitakin taitoja olla isänä kaikille seitsemälle.
Tiesin, että Jumala juurrutti jotakin yhä syvemmälle meihin.
En silti tiennyt, mitä!
Kolmen kuukauden aikana lapset muodostivat luontevan ystävyyden.
He pelasivat koripalloa, harjasivat toistensa hiuksia.
Kaikki eteni vähitellen. Jumala toimi ja huomasimme, minne...
Cheri jatkoi kaikkien lasten kotikoulua.
Lapsista tuli vielä läheisemmät.
Bollmannit kuitenkin tiesivät, että lapset muuttaisivat ennen pitkää.
Heiltä loppuivat... - varat.
He kertoivat, että näin ei ole mahdollista jatkaa.
Katsellessamme heidän ajavan pois meillä oli kolme mahdollisuutta.
Voisimme teeskennellä, ettemme ole heitä koskaan tavanneet.
Muuten he olisivat olleet koko ajan ajatuksissamme!
Voisimme myös soittaa sosiaaliviranomaisille.
Oli myös mahdollista kutsua heidät kotiimme asumaan joksikin aikaa.
Isällä olisi silloin aikaa saada työtä, koti ja asiat järjestykseen.
Tarkoituksemme oli auttaa heitä vain hyvin vähän aikaa.
Muuttopäivänä Bollmannit lupasivat auttaa isää -
lasten kanssa tarvittaessa.
Hän sai päättää. Hän sanoi harkitsevansa asiaa.
Pidimme heille läksiäiset, he pakkasivat tavaransa ja lähtivät.
Viikkoa myöhemmin Dave sai lunastaa lupauksensa.
Isä pyysi Bollmanneja huolehtimaan lapsistaan jonkin aikaa.
Elämä muuttui valtavasti, mutta innostus voitti haasteet.
Silloin havahduimme todellisuuteen! - Menin aika hiljaiseksi.
Talossa on vain 140 neliötä ja kylpyhuoneita yksi!
Talo oli jo ennestään aika ahdas.
Meillä oli varmaan Virginia Beachin pienin keittiö ja suurin perhe.
Meillä on vieläkin pienin keittiö!
Päätimme heti syödä eri aikaan.
Järjestelyn piti olla väliaikainen.
Valitettavasti lasten isä ei noudattanut sopimusta.
Ajattelimme sopineemme, että hän hankkii kodin ja työtä.
Sitten hän soittaa tulevansa hakemaan lapset kotiin.
Niin ei tapahtunut. Lapsille se oli kova isku.
Sanoimme, että astumme vanhempienne jättämään aukkoon.
Olemme kummivanhempianne.
Heidän tunteensa vaihtelivat laidasta laitaan.
Oli selvää, että omien biologisten lasten tarpeista piti huolehtia.
Myös näiden seitsemän lapsen tarpeet piti tyydyttää.
Aloimme ymmärtää, että helppoa tietä ei ole.
Meidän pitää toimia sen mukaan, mitä Jumala elämässämme tekee.
Lopulta Bollmanneista tuli lasten viralliset kasvatusvanhemmat.
Silloin sopeutuminen alkoi.
Oli vaikeaa olla oikea perhe. Sitä he silti halusivat.
Ruoka ja pyykit - pyykit ja ruoka!
Jumala kuitenkin puuttui asioihin.
Heti astuttuamme askeleen uskossa -
Hän liittyi joukkoomme.
Sitä oli jännittävää katsoa.
Lapsista tuli osa perhettä. Se oli hämmästyttävää.
- Heidän persoonallisuutensa tuli esiin ja yllätti.
Panimme merkille heidän kanssakäymisensä.
Kolme saattoi lähteä tekemään jotakin, toiset neljä jotain muuta.
Kaksi muuta teki jotain muuta.
Katselimme heidän leikkivän ja touhuavan keskenään!
Tietysti joskus riideltiinkin, sitä en kiellä.
Enemmän oli kuitenkin sitä aikaa, jolloin he olivat sydämeltään yhtä.
Juuri kun arkielämä alkoi sujua, saapui yllätysvieraita.
Avasin oven ja pujahdin ulos.
Yksi sosiaalityöntekijöistä ilmaisi tiukalla äänensävyllä, että -
heillä on oikeuden päätös seitsemän lapsen huostaanotosta.
Saimme 10 minuuttia aikaa luovuttaa lapset.
17-vuotias Country muistelee tapahtunutta:
Se musersi minut. Muuttaisimme taas! Näkisinkö Bollmanneja enää?
En tiennyt, mitä tapahtuisi.
Lapset olivat shokissa. Heidän sydämensä murtui.
Cheri muistaa hetken juuri ennen eroa.
Keskellä sosiaalityöntekijöitä, myllerrystä ja kyyneleitä -
aloimme laulaa Jumalan ihmeellisestä armosta.
Muistan ajatelleeni, että Hänen armonsa on oltava läsnä!
Hänen armonsa on oltava läsnä!
Jäi neljä päivää aikaa kerätä myönteisiä lausuntoja.
Sen jälkeen olisi taisteltava oikeudessa.
Oikeustaloon tuli satoja Bollmanneja puoltavia kirjeitä.
Olimme rukoilleet, että tuomarien sydän pehmenisi ja -
Jumalan tahto toteutuisi lopputuloksesta riippumatta.
He ajoivat asiaa oikeudessa lasten puolesta.
Oli hyvin ilahduttavaa, että heidän rukouksiinsa vastattiin.
Tuomari kuuli sekä huoltajia että sosiaalityöntekijöitä.
Hän katsoi sosiaaliviraston edustajaan ja sanoi: -
"Lapset on heti toimitettava takaisin näiden ihmisten luo!"
Bollmannit saivat kaikkien seitsemän lapsen holhousoikeuden.
Sen jälkeen oli itsestään selvää adoptoida lapset.
Tätä nykyä Bollmannit voivat sanoa, että perhe on kokonainen.
Yhteiselo on soljunut hyvin.
En osaa kuvitellakaan elämää ilman heitä.
Kaikkein ilmeisintä Bollmanneissa on keskinäinen rakkaus ja ilo.
Elämme päivittäin elämäämme toisillemme.
Olemme osa Jeesusta.
Kun olemme osa Jeesusta, maailma näkee Jeesuksen kauttamme.
Todella hyvä haastattelu!
Se on yksi Käännekohdan lempijaksoistani!
Ovatko Bollmannit yhtä mukavia kuin miltä he vaikuttavat? - Ovat!
Perhe on suurenmoinen!
- Ovatko lapset läheisiä keskenään?
Kyllä! Mutta tuo jaksohan on monta vuotta vanha.
Osa heistä ovat 20-vuotiaita, jotkut ovat lukiossa.
He valitsivat alakseen musiikin.
- Miten hienoa!
Siinä näkyy Jumalan rakkaus suurenmoisella tavalla.
Niin! Tuollaista ei tapahdu usein.
Tällä hetkellä lapset pesevät itse pyykkinsä -
ja ostavat oman ruokansa.
Pyykki ja ruoka! Minulla on siitä kokemusta!
Oli hienoa oppia tuntemaan heidät!
Tauon jälkeen tutustumme nuoreen mieheen, joka -
yrittää tulla toimeen syntymäänsä liittyvän tuskan kanssa.
Käännekohta
Hei! Olen tuottaja Simisola Komolafe.
Nigerialaisena lähellä sydäntäni on nähdä Afrikan nousevan.
Siihen tarvitsen apuasi.
Uusi tuotantokausi näyttää Afrikan aivan uudessa valossa.
Sinun äänestäsi, tietämyksestäsi ja maailmastasi syntyy -
sinun ohjelmasi - uusi Käännekohta!
Katselkaa kuinka kukat kasvavat. Eivät ne työtä tee eivätkä kehrää.
Silti sanon teille: ei Salomo loistossansa ollut niin vaatetettu.
Vuonna 2001 tapasimme nuoren Ryan Bombergerin.
Hän kertoi Victorille väkivaltaisesta sikiämisestään ja -
rakkaudestaan elämään.
Sinun tarinasi on suurenmoinen!
Ohjelmakatkelmassa kerroit olevasi raiskauksen tulosta.
Millaiset olivat syntymäsi olosuhteet?
Tiedän siitä hyvin vähän.
Käsittääkseni biologinen äitini oli juuri valmistunut ylioppilaaksi.
Hänet raiskasi musta mies.
Olen raiskauksen tulos, mustan ja valkoisen lapsi.
Se tapahtui 70-luvulla ennen Roe v. Wade -lakimuutosta.
Silti biologinen äitini päätti kestää 9 raskauskuukautta -
koettelemuksesta huolimatta.
Milloin sait tietää, että oletkin adoptiolapsi?
Olen tiennyt sen melkein aina -
ehkä kaksivuotiaasta!
Olenhan ruskea, mokkakahvin värinen.
Vanhempani olivat valkoisia, joten olin hyvin tietoinen asiasta.
Eivät vanhempani sitä korostaneet... - adoptiovanhempasi
Raiskauksesta taas kuulin vasta myöhemmin.
Adoptioäitini tunsi, että hänen on kerrottava siitä minulle.
Pitkään en ymmärtänyt sitä.
Olin haasteellinen lapsi ja kerran raivostuin valtavasti.
Äiti ei voinut ymmärtää raivoani.
"Sen täytyy johtua biologisesta isästäsi!" hän sanoi.
Valtavan riidan lopputuloksena oivalsin tapahtumat 13-vuotiaana!
Silloin vihdoin ymmärsin asian merkityksen. Se oli musertavaa!
Koko menneisyyteni muuttui yhdessä hetkessä.
Olet erittäin lahjakas nuori mies. Olen kirjailija ja toimittaja.
Ohjaat, leikkaat ja tuotat elokuvia. Lisäksi olet laulaja.
Esiinnyt tässäkin ohjelmassa.
Jumala on antanut sinulle niin monta lahjaa ja paljon taitoa.
Elämälläsi oli selvästikin tarkoitus.
Herra on vaikuttanut monien elämään lahjojesi avulla.
Mitä sanot nuorelle tytölle, joka oman äitisi tavoin on raiskattu -
ja joka pohtii, tehdäkö abortti?
Mitä sanoisit sellaiselle henkilölle?
On vaikea miehenä tietää, mitä sanoa nuorelle naiselle.
Me olemme ulkopuolisia.
Emme ole siinä hirveässä tilanteessa, jossa he ovat.
Voin vain sanoa, että Jumala on rakkaus.
Jumala on rakkaus, päätöksesi ei muuta sitä.
Jumala on mukana elämämme kaikilla alueilla.
Psalmissa 139 Daavid kiittää: "Olet luonut minut sisintäni myöten, -
äitini kohdussa olet minut punonut."
Sen lähempänä Jumalaa ei voi olla.
Haluaisin rohkaista naisia siinä vaikeassa tilanteessa.
Syntymätön elämä on hyvin arvokas.
Syntymättömän lapsen pitäisi täyttää suurenmoinen elämäntehtävä.
Aamen! Laulat pian meille.
Teit laulun biologiselle äidillesi, jota ei ilmeisestikään ole tavannut.
Kertoisitko siitä.
Teini-ikäisestä lähtien olen vuosia halunnut kirjoittaa kiittääkseni -
biologista äitiäni.
Rakkaat adoptiovanhempani, ainoat vanhempani niin kauan kuin elän, -
kannustivat minua ilmaisemaan sen kirjoittamalla.
Ystäväni Rob Schweitserin avulla syntyi laulu Kuten tarkoitettu oli.
Nämä sanat sanoisin biologiselle äidille.
Mikä suurenmoinen mies! Olen ymmärtänyt, että tunnet hänet.
Kyllä, Ryan on hyvä ystäväni.
Hän on sittemmin mennyt naimisiin.
Hän on vaimonsa kanssa perustanut elämää puolustavan yhdistyksen.
Hänen elämästään välittyy uskomaton viesti.
Hän puolustaa elämää kiihkeästi.
Tästä näemme, että Jumalan käsissä on ihmisen elämä.
Jokainen elämä on kallisarvoinen.
Alku oli hirvittävä, mutta mitä Jumala onkaan tehnyt!
Aivan, Jumala kääntää kaiken hyväksi.
Nyt kerromme vastauksen kilpailukysymykseen!
Bollmannin perheen seitsemän lasta ovat:
Country, EJ, Steven, Drew, Nancy, Cinnamon ja Cristopher.
Lisää kysymyksiä on tulossa.
Väärin vastanneet saavat silloin uuden mahdollisuuden!
Muistathan kirjoittaa meille osoitteessa -
Facebook/Turning Point Zone
Lopuksi Ryan Bomberger ja Kuten tarkoitettu oli!
Näkemiin seuraavaan kertaan ja runsasta Jumalan siunausta!
Tiedän, ettei se ollut helppoa
Tiedän, että se muutti elämäsi
Mitkään sanat eivät voineet lohduttaa
sen miehen määrittämää naista
Mutta jotenkin löysit rohkeuden ja
armon jatkaa
vaikka kaikki ympärilläsi sanoivat, -
ettei lapsen pidä syntyä
Tiedän, että synnyin, kuten tarkoitettu oli
tämä elämä oli tarkoitettu minulle
Vaikka kärsit niin kovin
kyyneleesi eivät valuneet turhaan
Vaikka et voinutkaan tietää
mitä Jumala oli varannut minulle
Tiedän, että
synnyin, kuten tarkoitettu oli.
Suomennos: Sirpa Siitonen