o
Käännekohta
Tervetuloa matkaseuraksemme Käännekohta-ohjelman pariin!
Mukavaa, että liityitte seuraamme!
Luvassa on jännitystä, innoitusta ja vahvistusta uskossa!
Näemme joidenkin itsekin matkalla olevien ihmisten elämää.
Matkaa kutsutaan nykyajan Exodukseksi.
Tämänkertaisessa jaksossa myös erään juoksijan epätoivoinen pako.
Tämä juoksija voitti kilpajuoksun omasta elämästään.
Ensin näette paljastavan dokumentin nykyajan Exoduksesta.
Sen on tehnyt valokuvaaja.
Hän on vuosia kuvannut tätä järkyttävää tapahtumasarjaa.
Tuhannet afrikkalaiset huonoissa veneissään maksavat kovan hinnan.
He pyrkivät Eurooppaan, jota moni heistä pitää luvattuna maana.
Se on tarina epätoivosta, pelosta ja eristettynä elämisestä.
Ennen kaikkea se on tarina turhista lupauksista.
Tässä ensimmäinen osa dokumentista.
Vaikka olen kuvannut näitä veneitä vuosia, olen aina yhtä hermostunut.
Koskaan ei voi tietää, mitä taas tapahtuu.
Tällä kertaa rannikkovartiosto on pelastanut 38 ihmistä -
Fuerteventuran rannikolla ajelehtineesta veneestä.
Juan Medina on todistanut tuhansien pakolaisten tuloa
seitsemän vuotta.
Juanin päivittäistä uutisointia varten ottamat kuvat -
ovat niittäneet kansainvälistä mainetta.
Näen vieläkin ihmisten kuolevan.
Näen yhä alilämpöisiksi kohmettuneita ihmisiä.
Näen ihmisiä pienissä puuveneissä. Tilanne ei ole yhtään parantunut.
Totta on, että nykyään he saavat sämpylöitä ja kuivia vaatteita.
Mutta ne, jotka kuolevat, saavat saman kuin viisi vuotta sitten.
He eivät saa yhtään mitään!
Juan on itse 20 vuotta sitten Espanjaan tullut argentiinalainen.
Siksi Afrikan pakolaisten ahdinko on hyvin lähellä hänen sydäntään.
Hänelle hänen todistamansa murhenäytelmät ovat osa maisemaa.
Saaren asukkaille pakolaisten kohtalo on kipeä asia.
Hallituksille se sen sijaan ei sitä ole.
Saaren asukkaat näkevät pakolaiset omin silmin ja ovat solidaarisia.
Vallanpitäjien näkökanta sen sijaan on kylmä.
Juan ja Antonio Ferrara jakavat monet vaikeimmista tapauksista.
Antonio on kalastajan poika, joka työskentelee rannikkovartiostossa.
Emme tiedä, montako venettä Afrikasta lähtee.
Tiedämme vain, montako pääsee rannikon tuntumaan.
Suuren osan onnettomuuksista aiheuttaa tämä. Katsokaa!
Veden paine tekee tämän. Sitten vesi pääsee sisään ja vene uppoaa.
Tämä vene on ollut hyvin hyvin onnekas päästessään tänne asti.
Menemme Issan luokse.
Hän on asunut Saultissa vähän yli vuoden.
Hän selvisi 12.11.2004 rikkoutuneesta veneestä hengissä.
Juan oli poliisipartiossa, joka lähti kaatunutta venettä vastaan.
Veneessä oli 40 ihmistä.
Seuranneessa paniikissa ja sekasorrossa kuoli 11 ihmistä.
Juan on pitänyt yhteyttä kahteen 29:stä henkiin jääneestä.
Issa Malista on yksi heistä.
Nyt onnettomuudesta on kulunut vuosi.
Issa asuu ja käy työssä Gironassa Pohjois-Espanjassa.
Kuulin jonkinlaisen yhtäaikaisen huudon ja kaatuvan veneen rytinän.
Myös poliisi huusi. Huuto ei ollut vihainen, vaan tuskainen.
Ihmisiä ei nähnyt, mutta heidän huutonsa kuuli.
He eivät huutaneet epätoivoisina vaan pikemminkin periksi antaneina.
Vähitellen huudot loppuivat.
Luulin, että kuolisin. En osaa edes uida.
Suuri Jumala kuitenkin pelasti minut.
Kiitän Jumalaa pelastumisestani.
Tällaiset tilanteet ovat hirvittäviä!
Niin monien ihmisten pitää vaarantaa henkensä näissä veneissä.
Entä kaikki ne, jotka kuolevat, emmekä edes tiedä sitä!
Miksi he kuolevat? He tulevat tänne tehdäkseen samaa kuin minä - työtä!
Tulin tänne tehdäkseni työtä - en ryöstääkseni ihmisiä.
Gironassa Issalla on jo tarvittavat luvat.
Hän ja eräät muut malilaiset asuvat yhdessä kerrostalohuoneistossa.
Hän tekee osa-aikaisia töitä ja -
lähettää rahaa perheelleen Maliin aina kun voi.
Euroopassa on vaikeaa!
Jotkut Malissa eivät usko, ettei ole helppoa ansaita rahaa.
He painostavat, että minun täytyy lähettää rahaa, apuani tarvitaan.
Onneksi kaikki eivät ole sellaisia.
Katkon jälkeen Juan Medina matkustaa Espanjasta Maliin.
Hän tapaa Issan perheen ja kertoo Atlantin ylityksen vaaroista.
Lisätietoa ohjelmasta osoitteessa www. TurningPointZone.com.
Kirjoita meille, kysy meiltä tai kerro oma tarinasi!
Odotamme yhteydenottoasi!
Auringon noususta
auringon laskuun
Herran nimeä ylistetään
kansakuntien keskuudessa!
Ylistäkää Herraa, sillä ilo Hänessä on vahvuutenne!
Tervetuloa jälleen seuraamme!
Viimeisen kymmenen vuoden aikana yli 30 000 afrikkalaisia on tullut
Kanarian saarille huonoilla veneillä.
Monet heistä pitävät Eurooppaa luvattuna maana.
Monet kuolevat merellä ja
useimmat saarelle päässeet kokevat mahdollisuuksien sijaan vaikeuksia.
Tässä dokumentin toinen osa.
Siinä Juan Medina tapaa merestä hengissä selvinneen miehen perheen.
Tämä on Bamako, Malin pääkaupunki.
Juan on päättänyt matkustaa Maliin.
Hänellä on valokuvia merenkäynnissä hajonneesta veneestä ja Issasta.
Bamakosta ajaa Issan perheen kotikylään Falaan neljä tuntia.
Se on puuvillanviljelyssalueella.
Täällä eletään äärimmäisen köyhää perinteistä maalaiselämää.
Koko Mali elää käytännössä maanviljelystä.
Maatalouskoneita on kuitenkin vähän.
Markkinahinnan takia viljely on hädin tuskin kannattavaa.
Issan perheessä on yli 50 jäsentä.
He ottavat suurin odotuksin vastaan Juanin ja hänen valokuvansa.
Nämä valokuvat tekevät meidät hyvin surullisiksi.
Näette, että itkemme. Olemme rukoilleet paljon Issan puolesta.
Jumala on kuullut rukouksemme.
Kun Issa lähti, olimme kaikki epätoivoisia.
Nyt olemme onnellisia - Jumala on kuullut meitä ja Issa on turvassa.
Issan vanhempien rukoukset ovat pelastaneet Issan.
Olen hyvin surullinen. En voi puhua, koska olen poissa tolaltani.
Issan lähettämät rahat ovat auttaneet paljon.
Olemme hyvin kiitollisia.
Olemme ostaneet niillä ruokaa ja lääkkeitä.
Olemme maksaneet niillä kahden tytön häät.
Olemme hyvin köyhiä. Siksi lastemme täytyy lähteä muualle.
Suotuisan kasvukauden jälkeen saatava sato ei riitä elämiseen.
On pakko jättää oma maa ja lähteä Espanjaan, koska olemme köyhiä.
Ansiomme Malissa eivät riitä selviytymiseen.
Ratkaisu pakolaistulvaan ei ole korkeampien muurien rakentaminen!
Kaikkien on annettava kehittyä ja elää ihmisarvoista elämää!
Jokaisella on oltava edes vähän tulevaisuudentoivoa.
Onpa epätoivoinen tilanne!
Cathy, sydämeni murtuu joka kerta kuullessani näitä tarinoita.
Monissa Afrikan osissa tarpeet ovat niin valtavat.
Jotkut ongelmat johtuvat hallituksesta.
On korruptiota ja huonoa johtajuutta.
Lisäksi kauppa on epätasapainoista ja tapahtuu luonnonmullistuksia.
Kirkko ja herätysliikkeet voisivat tehdä niin paljon Afrikan hyväksi.
Tarpeet ovat suuret. Murhenäytelmä on saanut paljon huomiota.
Silti kuolleiden määrä kasvaa miltei joka kuukausi.
Meidän on ilman muuta pidettävä tämä tilanne rukousaiheena.
Jeesuksessa Kristuksessahan on aina toivoa!
Tauon jälkeen burundilainen juoksija kertoo tarinansa.
Hän nousee palavana murhattujen ystäviensä luiden ja tuhkan alta.
Sekosin! Menin päästäni sekaisin!
Näin yhä useamman kuolevan. Odotin vain omaa vuoroani.
Katso, seison sydämesi ovella ja kolkutan.
Tulen jokaisen miehen, naisen ja lapsen luo.
Ainoa toiveeni on, että tuntisin sinut ja sinä tuntisit minut.
Joku kolkuttaa sydämesi ovelle. Hänen nimensä on Jeesus Kristus.
Kutsutko Hänet sisään?
Tervetuloa jälleen ohjelman pariin.
Kerran Gilbert Tuhobonjan elämä oli tavanomaista ja rauhallista.
Tutsien surmattua hutupresidentin helvetti pääsi valloilleen.
Kurimukseen joutuneen Gilbertin oli kaivauduttava esiin tuhkasta -
juostakseen elämänsä nopein kilpajuoksu.
Shawn Brown kertoo tarinan.
Gilbert Tuhabonye on yksi Texasin parhaista juoksuvalmentajista.
Hän valmentaa yli 200 juoksijaa päivittäin.
Hän on Burundin nopeimpia ja tähtää vuoden 2008 olympialaisiin.
Kuitenkin vain muutama vuosi sitten hänen oli juostava henkensä edestä, -
vain koska hän on tutsi.
Gilbert juoksi pimeässä kolmannen asteen palovammojen peittämänä.
Noin 50:nen miehen joukko ajoi häntä takaa kädessään nämä.
Kun hän oli 18-vuotias, tutsit surmasivat
hutu presidentti Melchior Ndadayen.
Seuraavana aamuna Gilbert tapasi ystävänsä Severin.
Hän järkyttyi Severin uhatessa häntä.
"Tänään katkaisen kaulasi." Kysyin "Miksi?"
- "Tutsit tappoivat presidentin! Nyt me tapamme sinut!"
Pian hutuja kokoontui lisää. Joukko muuttui uhkaaviksi.
Gilbertin tiesi, että oli päästävä pian pois.
Lähdin juoksemaan pakoon.
Lapset, jotka yrittivät seurata minua, otettiin kiinni.
Meidät pakotettiin takaisin koululle.
Siellä hakattiin irti sormia ja korvia; lapsia hakattiin.
Tutsit sidottiin köydellä yhteen.
Toivoa ei ollut, ei turvapaikkaa, mihin paeta.
"SINÄ PELASTUT!" kuulin silloin äänen sanovan.
Hutut pakottivat Gilbertin ja hänen toverinsa riisuutumaan.
Sitten heidät ajettiin rakennukseen elävältä poltettaviksi.
Sisällä rakennuksessa olimme alasti.
Meiltä kysyttiin, halusimmeko palaa tulessa vai kuolla ulkona.
Ulkona meidät hakattaisiin kappaleiksi.
Yksi Gilbertin ystävistä hakattiin viidakkoveitsellä kuoliaaksi.
Olin järjiltäni kauhusta.
Hutujen silpoessa ystävääni loikkasin sisälle rakennukseen.
Kuulin äänen sanovan "MENE SISÄLLE!"
Tiesin, että rakennus poltetaan, mutta hyppäsin silti sinne.
Rakennuksessa hutut alkoivat raivota ja -
he sytyttivät rakennuksen.
Gilbert oli palavassa rakennuksessa tuntikausia.
Ystäväni kuolivat toinen toisensa jälkeen.
Halusin viedä viestin heidän vanhemmilleen.
Olin tulla hulluksi odottaessani omaa kuolemaani.
Tiesin kuolevani.
Gilbert kaivautui tovereidensa palavien luiden alle.
Vaikka hän oli tulessa, hän pysyi siellä.
Kuulin jälleen äänen - kovan äänen "SINÄ PELASTUT!".
Gilbert ymmärsi, että tulesta selviäisi vain yhdellä tavalla.
Jumala ilmestyi minulle sinä yönä, kun kaikki kuolivat.
Sain toivon selviytymisestä. Pyhä Henki puhui minulle.
Oivalsin tulessa ollessani, että minun on pyydettävä anteeksiantoa.
Yritin ymmärtää...
Miksi olin palavassa rakennuksessa? Hitain pääsi pakoon - minä en!
Kaikki ympärillä kuolevat, mutta minä elän.
Mitä Jumala haluaa minun tekevän?
Pyysin silloin anteeksiantoa. Palat asettuivat kohdalleen.
Ymmärsin, että minun täytyy muuttaa elämäni ja omistaa se Jumalalle.
Sanoin silloin "Jumala, minulla on paljon syntejä. Anna anteeksi!"
Liekeissä Gilbert antoi elämänsä Herralle.
Ihmeellisesti pakoreitti aukeni silmien edessä. Se oli ikkuna.
Gilbert rikkoi ikkunan vieressään kuolleen tytön luulla ryömien ulos.
Ajatelkaa! Hutut vahtivat ulkona, ettei kukaan hyppää ikkunasta ulos.
Eivätkä he nähneet minua!
Jäin odottamaan - eivätkö he nähneet minua?
Raikkaan hapen ansiosta pystyin pian juoksemaan.
En tiennyt, että selkäni paloi. Kun juoksin, liekit nousivat selästäni.
Se oli hirvittävää!
Juostessani kuulin hutujen hälytyshuudon. Gilbert pakenee!
Hälytysääntä kuului kaikkialta. Kaikki tiesivät, että yritän paeta.
Juoksen kauhuissani, selkäni on tulessa.
Ajattelin silti: kukaan ei saa minua kiinni.
Lopulta Gilbert putosi rotkoon. Toisella puolella olivat hutut.
Oli päätettävä, jäädäkö paikoilleen kuolemaan vai taistella.
Hutujen oli hajaannuttava, koska Gilbert oli liian nopea.
Yksi mies jäi muun joukon jälkeen.
Tämä tuli liian lähelle piilopaikaa ja putosi.
Se mies oli valtavan kokoinen!
Se oli kuin elokuvaa. Koskaan en ole tehnyt mitään vastaavaa!
Mitä sitten teit? - Tapoin sen miehen.
Minun oli pakko tappaa hänet. En ole ylpeä siitä.
Jumala... ei, en saa nyt puhua Jumalasta. Oli pakko puolustautua.
Se mies yritti kaikin keinoin tappaa minut keihäällä ja muuten.
Gilbert pääsi piiloon sairaalaan.
Sieltä armeijan väki löysi hänet ja saattoi turvaan.
Tuskista huolimatta hän juoksi taas kolmen toipumiskuukauden jälkeen.
Hän sai stipendin Teksasin kristilliseen Abilene-yliopistoon.
Nyt hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Hän on kirjoittanut kirjan ja -
joka aamu Hän treenaa itseään ja muita.
Kyse on siitä, että löysin Jumalan. Jumala on elämäni!
Laittakaa Jumala aina etusijalle!
Jumala on tehnyt ihmeitä elämässäni opittuani tuntemaan Hänet.
Synnyin uudelleen.
Minulla on kaksi syntymäpäivää. Olen sekä 13- että 23-vuotias.
Kaikki tuo tapahtui. Jumala tuli melkein kuolleen luokse.
Sanonkin kaikille, että älkää ikinä antako periksi!
Vaikeuksien kohdatessa etsikää aina Jumalaa.
Hän auttaa myös terveydellisissä ja taloudellisissa vaikeuksissa.
Etsikää Jumalaa. Hän avaa aina teille oven.
Jumala avaa aina teille oven!
Olette nähneet tänään kaksi vaikuttavaa tarinaa.
Emme halua järkyttää tai masentaa.
Näitte vain, millaista kymmenien tuhansien elämä on ympäri maailmaa.
Tällä kertaa näitte afrikkalaisten elämää.
Näitte monien länsi-Afrikasta Eurooppaan pyrkivien kohtalon.
Näitte millaista näiden pakolaisten elämä on.
Gilbert kertoi siitä, miten hän selviytyi Burundin verilöylystä.
Tällaisia tarinoita kuulee jatkuvasti ja joskus kysymme miksi.
Afrikkalaisena uskon, että Afrikka on vielä joskus luvattu maanosa.
Tämä todellinen ihmisyyden kehto tuo toivon suurelle ihmismäärälle.
Lupaukset lunastamaan ja toivon tuomaan pystyy vain Jeesus.
Käytte ehkä omaa kiirastulenne läpi tänään kuten Gilbert.
Elätte ehkä keskellä vaikeuksia ja ylipääsemättömiä olosuhteita.
Haluamme teidän tietävän, että ette ole yksin keskellä tulta.
Kanssanne on Jeesus, joka haluaa vapauttaa teidät -
antaa toivon ja uuden elämän.
Kääntykää Hänen puoleensa ja sanokaa "Jeesus, auta minua".
Hän varmasti auttaa teitä kuten Gilbertiä.
Kiitos Victor!
Ohjelmamme alkaa olla lopussa.
Haluamme teidän tietävän, että elämän matkalla ette ole yksin.
Raamatussa sanotaan, että Jeesus ei koskaan jätä eikä hylkää.
Jos todella tunnette Hänet, Hän ja Hänen sanansa kannattelee teitä.
Hänen lupauksensa ovat tosia. Hänen rakkautensa kestää iankaikkisesti.
Lopuksi Kevin LaVar laulaa "Et ole yksin".
Näkemisiin ensi kertaan ja Jumalan siunausta!
Kuultuani uutiset ajattelin sinua ja mitä oletkaan joutunut kokemaan.
Murheellisin sydämin rukoilin, että Jumala auttaa antamaan anteeksi.
Se ei ole helppo tie, mutta et koskaan vaella sitä yksin.
Me vannomme seisovamme vierelläsi, miljoonat rukoilevat puolestasi.
Mutta päästän sinut menemään, kunnes kehotat toisin.
Haluamme sinun tietävän, että et ole yksin.
Rukoilemme yhä puolestasi kuin synnit olisivat omiamme.
Emme voi tietää tunteitasi, mutta rakastamme sinua aidosti.
Tiedä, että et ole yksin.
Et ole yksin.
Juuri nyt on varmaan vaikea uskoa, että joskus aurinko paistaa jälleen
- ja että jonain päivänä hymyilet jälleen.
Sinuun koskee nyt. Haluaisimme sydämestämme auttaa sinua.
Toivon, että tunnet rakkauden, joka säteilee meistä kaikista.
Rakastamme sinua niin paljon.
Haluamme sinun tietävän, että et ole yksin.
Rukoilemme yhä puolestasi kuin synnit olisivat omiamme.
Emme voi tietää tunteitasi, mutta rakastamme sinua aidosti.
Tiedä, että et ole yksin.
Tällaisina aikoina meidän pitää langeta polvillemme rukoilemaan
- ja sanoa Jeesus, uskon Sinuun, auta minua!
Jeesus kuulee sinua olitpa missä tahansa.
Jos annat Hänelle tuskasi, Hän ottaa sen pois.
Tällaisina aikoina meidän pitää langeta polvillemme rukoilemaan
- ja sanoa Jeesus, uskon Sinuun, auta minua!
Jeesus kuulee sinua olitpa missä tahansa.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja teksitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,93 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 PoHa 2020/2010/3363
Suomennos: Sirpa Siitonen