PÖÖRDEPUNKT
Teretulemast saatesse! Täna näete pimedaid poisse, eksinud poissi,
kes leiab tee koju ja naist, kellel on raske otsus vaja langetada.
On ka muusikat ja nalja. Tulekul:
10-aastane poiss on sunnitud lahkuma perest ja kodust.
Kuidas ta ellu jäi?
Naise õudus, keda ootab vägistamise järjel karm otsus.
Esmalt aga pimedad poisid Alabamast, kes on juba kaua tegutsenud. Nad on
võitnud neljal korral Grammy ning leidnud oma koha gospelmuusikas.
Nad alustasid oma tegevust 1939.a. Alabamas. Ja ülejäänud on ajalugu.
Victor ajas nendega hiljuti juttu.
Kui pimedad poisid avavad suu, tuleb välja vanade helide kõla.
Sündides vaesuses, tumeda- nahalistena 30-ndatel karmidel
aastatel. Lisaks kõigele olid nad ka pimedad.
Koos Jimmy Carteri ja Clarence Fountainiga ületasid nad takistused
ja pühendusid gospeli laulmisele. Kuhu iganes lähme, laulame ikka
gospelit. Inimesed kogevad midagi, mida varem pole kogenud ja seda
teeb Jumala Vaim.
George Scott suri 2005.a. Tänaseks on kõik liikmed hilistes 70-ndates.
Liitunud on aga uusi liikmeid ja koos levitatakse gospelit kõikjale.
Meil pole selle levimise vastu midagi, sest me oleme käinud
kõikjal Jeesusest rääkimas. See on meie peamine eesmärk. Kuidas
ma tean, et Ta on elav? Räägin Temaga iga päev.
Kui nad on laval, võib kergesti unustada, et 4 seitsmest on pimedad,
aga Clarence Fountain ütleb, et nad ei näe pimedust puudena.
Minu jaoks on see pluss. Sain teha kõike iseseisvalt. Kui üks asi
on puudu, on midagi paremat asemel. Ja Jumal on andnud mulle meelerahu
ja sellest on küllalt. Pimedad poisid on pidanud läbi
käima raske tee, et jõuda siia, kus nad on täna. On olnud vaesust,
diskrimineerimist ja puudeid. Väljakutsed on aga teemandid paljastanud.
Issand on mind valvanud ja mind õnnistanud ja ma tulen toime.
Veetes nendega aega, märkate, et nad näevad seda, mida meie ei näe.
1950-ndatel läksid mitmed gospellauljad üle rock'n'rolli peale.
Ka pimedatele poistele avaldati survet sellega liituda, aga nad
seisid sellele vastu. Mulle öeldi, et ma nimetaksin
oma hinna. Aga ma ei saanud selle rock'n'rolliga kaasa minna.
Nad otsustasid jääda kindlaks gospelile ja täna saavad nad selle
eest ainult kiitust kogu maailmas. 1992. album "Deep river" tõi neile
kuulsust Grammy nominaadina ja sellest peale on nad üliedukad.
1995 tuli neil uus album "I brought Him with me." Järgnes 1997 "Holdin'
on." 2000.a. "Spirit of the century" ja 2001 võitis see Grammy auhinna.
2002 lisati nad gospelmuusika Hall of Famei hulka.
60-aastat on möödas, kui nad olid esmakordselt laval, aga nad
on siiani marssimas jumaliku trummari taktis. Nad on silmitsi
seisnud raskustega, aga on ise ka oma teekonnast lummatud ja
tänavad oma edu ainust allikat. Kui Issand midagi plaanib, siis
tuleb sul minna ja rääkida inimestele Temast.
Me oleme nii tänulikud Jumalale pimedate poiste eest. Kui te olete
nende muusikat kuulnud, siis teate, et see puudutab hinge. Nende
valust on sündinud väeline teenistus. Järgmiseks lugu
pääsemisest ja edust. Poiss, kes kunagi julges elada on tänaseks
sirgunud missiooniga meheks. Vaadake seda lugu.
Päikesetõusust alates kuni selle loojanguni...
kiidetagu Issanda nime rahvaste seas!
Kiida Tema nime rahvaste seas, sest rõõm Issandas on sinu tugevus!
Abraham Deng on tuntud kui üks Sudaani kadunud poiss.
Rohkem kui 20 tuhat poissi sunniti vägivallaga kodust lahkuma.
Ainuke lootus-jätkata kõndimist, vahel ligi aasta, kuni riigipiirini.
Mitmed surid sellel teel. Abraham jäi ellu ja räägib oma loo.
Vaenlane ajas meid taga. Minu parim sõber oli minust vanem.
Ta ütles: "Abraham, mine vee kaudu teisele poole." Ma ütlesin:
"Ei." Sest ma ei osanud ujuda.
Abraham Deng oli vaid 10-aastane, kui ta koos tuhandete lastega aeti
Etioopia põgenikelaagrist minema. Hüppasime vette, ujusime teisele
kaldale ja ma mõtlesin, et ma suren seal. Jões sai surma umbes 2000
poissi ja tüdrukut. Nad hukkusid tulistamise tagajärjel ja mõned
said krokodillide söödaks. Mõni uppus, sest ei osanud ujuda.
See polnud esimene kord, kui tema elu ohus oli. 6-aastaselt
põgenes ta kodukohast Sudaanist islami sõjaväelaste rünnakute eest.
Ajasime karja ja kuulsime püssipauke. Tahtsime laagrisse minna,
aga nägime, et lapsed jooksid igale poole ja ütlesid, et me ei tohi
tagasi minna, et meid ei tapetaks. Abraham jooksis
teiste lastega džunglisse. Arvasin, et saan kunagi laagrisse
tagasi pöörduda, et näha oma peret ja küla aga see oli võimatu
ja me jäime džunglisse. Enamus poisse olid noored ja
meheeas. Nad said tuntuks "Sudaani kadunud poistena."
Abraham ei teadnud, miks ta perest lahutati, ta igatses
neid ja lootis neid näha. Siis tuli laagrisse
mees, kes tõi lootuse sõnumi.
Mõne nädala pärast, tuli evangelist Barnabas. Ta juhatas mind Kristuse
juurde, me vestlesime mitmel korral. Ka teised lapsed hakkasid
lootma ja uskuma Jumalasse. Ühel päeval Ta kohtub teie peredega.
Järgmise kümne aasta jooksul otsisid poisid endale kodu.
Mul polnud riideid. Oli vaid paar pükse, mida kandsin. Jalanõusi
polnud. Ei teadnud kuhu lähen ja arvasin, et suren lõpuks.
Abraham kõndis paljajalu üle 1600 km läbi Aafrika.
Etioopia põgenikelaagris veetis ta üle 4 aastat ja Keenia
laagris 9 aastat. Tema pidas vastu, mitmed sõbrad aga mitte.
Mõni tapeti, mõne sõid lõvid ära, mõni suri kurnatusest,
või nälgis surnuks. Abraham kuulis, et tema isa ja
5 onu on tapetud. Ema saatus oli teadmata, aga teda igatseti.
Pole midagi tähenduslikkumat, kui olla emaga, kui ta sind
kallistab või annab sulle auhinna, kui sa teed midagi hästi.
Aga sa oled üksi ja tunned puudust sellest lohutusest ja armastusest.
See oli raske, väga paha, jah. Kulus 19-aastat, enne kui ta teada
sai, mis emaga juhtus. Täna pole Abraham enam väike
eksinud poiss. Ta elab nüüd Ameerikas ja on üks 4000 kadunud
poisist, kes siia on kolinud. Nüüd on Abrahamil aga missioon.
Palvetasin, et ma saaksin minna kooli.
Jumal kuulis tema palvet. Raske töö ja usuga on ta jõudnud ülikooli,
kus ta õpib arstiks. Ma saan mõjutama inimeste elusid
nii vaimselt kui meditsiiniliselt. Mitu põhjust on selleks, miks
Jumal mind siia tõi. Selleks, et mõjutada inimeste elusid ja
saavutada hariduslikult Tema tahe. Järgides Jumala plaani, vastatakse
jätkuvalt tema palvetele. Ühel päeval helises telefon.
Rääkisin telefoniga ja mulle öeldi, et mulle on häid uudiseid. Mu ema
on elus ja ta on Etioopias põgenikuna. Uskumatu!
Tal õnnestus emaga telefonis rääkida.
Ema ütles: "Poeg, sinu sugulased tahavad, et sa neid vaatama tuleks.
Pealegi hakkan ma vanaks jääma." Mu süda murdus. Ma ütlesin: "Ema,
ma tean, et sa oled vana ja mu sugulased ootavad mind.
Jumal avab tee, et saaksin teid näha."
Seda Jumal ka tegi. Annetuste abil õnnestus Abrahamil 2006.a.
Aafrikasse sõita ja tundis oma ema käsi taas enda ümber.
Nähes ema ja sugulasi 19 aasta möödudes, ei suutnud nutmist lõpetada.
Ema ja õed tõstsid mind õhku ja ma jooksin pisikesse majja. Nad
kõik musitasid mind ja hüüdsid mind erinevate hüüdnimedega, mis
olid kasutusel mu lapsepõlves. Ma olin täiesti sõnatu. See oli
nii eriline aeg, seda on raske seletada. Imeline oli.
Abraham koos perega olid lummatud Jumala palvevastusest.
Siiski kurvastas ta, nähes pere elamistingimusi.
Jumal tõi mind siia põhjusega. Ma pidin nägema, millest inimesed
läbi lähevad. Süda murdus, kui ma laagris käisin.
Tema ema kannatas kõhutüüfuse ja malaaria käes. Õemees vajas
kiiresti operatsiooni. Õnneks koguti piisavalt raha operatsiooni
jaoks ja teiste aitamiseks. Ometi tahab Abraham teha palju enamat.
Ma andsin oma elu Jumalale, öeldes: "Tee minuga, mida iganes Sa
tahad, et inimesed saaksid tulla Sinu kuningriiki." Sellel samal
põhjusel tahan ma ka arstiks saada. Palju inimesi sureb lihtsatesse
haigustesse ilma lootuseta. Arstina saan ma tuua muutust. Võin rääkida
Jumalast ja neid ravida. Ja kui ka surm peaks tulema, annan ma neile
lootuse surra Kristuses. See on minu missioon ja Jumal täidab seda.
Abraham õpib koolis edasi. Aga ta plaanib minna tagasi Aafrikasse, et
näha oma peret ja viia täide missioon. Kõikide raskuste kõrval
on tema usk muutunud purunemiskindlaks.
Tean, et Jumal kasutab mind mitmel viisil ja mitte ainult
Sudaanis, vaid ka mujal. Ma tänan Teda, ja hindan Teda kui Jumalat.
Suur tänu, et sain kannatustest läbi minna. Kui ma poleks
kannatanud, poleks ma äkki Jumalat tundma õppinud.
Jumal kasutab Abrahami meie julgustamiseks. See sõda kestis
20 aastat ja on üks hullemaid sõdu 20. sajandil. Kadunud poisid
kannatasid väga. Sellest kasvas välja Abrahami teenimistöö.
Ja milline iganes sinu valu ka poleks, Jumal saab selle sinu
kasuks pöörata. Isegi kui sa ise ei suuda seda head näha, ka
Abraham tundis nii, ent tema lugu on tunnistus sellest, et midagi
pole Jumala jaoks raske. Jumal lubas Abrahamil oma perega kohtuda
ja Tema ongi selline Jumal, keda me teenime. Elu on täis valu,
aga sa võid elada sellest valust kõrgemal. See kõik algab, paludes
Jeesuse Kristuse oma südamesse. Tulemas on lugu naisest, keda
vägistati ja kellel oli langetada raskeim otsus elus.
Laske lapsed Minu juurde tulla, ärge keelake neid, selliste
päralt on Jumala kuningriik.
Ma ütlen tõtt: kes Jumala riiki vastu ei võta nagu laps, ei
pääse sinna sisse. Võttes Kristuse vastu oma Päästjaks
saame me Jumala lasteks. Oled sa pannud oma usu Temasse?
Heather Gemmen magas rahulikult kodus, kui silmas võõrast meest.
Järgmine hetk muutis tema elu suunda ja ta pidi tegema otsuse,
mida ta enam muuta ei saanud.
Tuli pandi põlema. Pomisesin: "Steve, pane tuli kustu, ma tahan
magada." Tuli pandi kustu ja ma nägin, et mees, kes magamistoas
oli, polnud mu abikaasa. See oli keegi võõras.
See oli Heatheri õudusunenägu. Koos abikaasa ja kahe
lapsega elasid nad ohtlikus naabruskonnas. Kuritegevus lokkas.
Mustade ja valgete vahel oli vaen. Võis tunda hirmu.
Eriti sellel ööl, kui Heather seoti kinni ja vägistati.
-Mis su peas toimus? -Mitmel korral mõtlesin, et suren.
See polnud justkui päriselt, ütlesin endale:"Mida sa teed siin?"
See tundus kestvat igaviku. Aga tunni möödudes, vägistaja lahkus.
Heather läks oma lapsi kontrollima, kes magasid teises toas. Õnneks
magasid nad ega teadnud, mis oli toimunud. Tema aga ei unustanud.
Kuidas ta võis seda teha? Ta oli kuri ja tema sõnad jälgid.
Mõelda, et keegi võib teisele sellist asja teha. Tahtsin kätte maksta.
Samal ajal kiusasid teda süütunne ja häbi.
Süüdistasin ennast. Kuigi ma teadsin, et see
polnud minu süü, sest olin oma kodus ja minu kallale tungiti.
Aga ma tundsin ennast süüdi.
Kerkis üles üks küsimus: äkki vägistajal oli mingi
haigus, mida ta seksuaalselt levitas või viljastas ta naise?
Mõtlesin igasugu mõtteid: jään kindlasti rasedaks, sain AIDS-i,
mu elu variseb kokku. Ei uskunud, et sellest midagi head tuleb.
Heather oli meeleheitel. Ta kuulas arsti, võttes hommikust hädaabitabletti.
Teadsin, et see on vale, aga võtsin
selle ikkagi, sest ma ei suutnud taluda mõtet rasedusest.
Olin niigi endast väljas, ma poleks suutnud sellega tegeleda.
Oli vaid üks probleem. Avastasin, et tablett ei mõjunud.
Ja ma olin vägistamisest rase. Tundsin end lõksus olevat.
Kas sünnitada laps või teha aborti? Anda laps kasuperesse?
Või jätta laps endale? Olin kolme valiku vahel. Miski
ei toiminud, ma tahtsin neljandat võimalust ka. Sellest hetkest
hakkas Jumal mu südant pehmendama ja minus töötama, sest andsin
viimaks ennast Temale üle. Loobusin tahtest kontrollida seda.
Ka pärast Jumalale alistumist, oli ikkagi raske ja mõni nõuanne
ajas teda tigedaks. Vahel tsiteeriti mulle kirjakohti:
Rm 8:28 Kõik tuleb heaks neile, kes Jumalat armastavad ja on
kutsutud Tema tahtel. See kõlas ilusti, aga kui sa oled sellises
olukorras, siis tahad neile Piibliga virutada.
See ei tundu tõena. Aga see oli tõde. Heather sünnitas
tütre ja pani talle nimeks Rachel. Ta otsustas beebi endale jätta.
See, mis algas vägivallaga, lõppes, nagu ta oma raamatus
seda nimetab, "üllatava iluna." Ma poleks saanud seda last
armastada ja näha tema ilu ja lahutada teda sellest kuritööst,
kui see poleks olnud Püha Vaim, kes tegi tööd meie südames.
Ja ma pole mitte kunagi Rachelit seostanud selle vägistamisega.
Pärast beebi sündi, on nad peres teinud mitmeid muutusi.
juhtus see, et Heatheri mees jättis ta pärast seda maha.
Võib-olla ei saanud ta piisavalt hoolt minu ja teiste poolt, ma ei tea.
Ma ei saa tegelikult aru, mis juhtus.
Aga Heather liikus edasi. Ta abiellus uuesti ja lapsendas
naabruskonnast poisi, kes sai nimeks Deshawn.
Deshawn peab õde kalliks. Armastan oma õde ja mõtlen, kuidas
Jumal võib teha imelisi asju meie elus. Ka kõige hullema asja
saab Ta teha ilusaks. Heatherit vägistanud mees on
vangis ja naine ei kannata häbi ja süütunde all. Ta ütleb, et
Jumala armastus vabastas ta ja aitas andestada.
Mõistsin, et pean andestama, isegi kui tema ei vabandanud.
Ma ei hoia seda tema vastu, vaid usaldan Jumalat, kes
maksab ise kätte. Minu asi on andestada.
Heather on oma tütrega samuti sellest rääkinud, mis asjaolud
olid seotud tema sündimisega. Ta teab vägistamisest.
Vahel ta ütleb, et ta on kurb sellepärast, mis minuga juhtus.
Siis ma ütlen, et mina ka, aga kui see poleks juhtunud, siis
mul poleks minu väikest tütart. Ja ta naeratab ja ütleb: "Ema,
sa oled õnnelik, et sul on tütar." Ja see on tõsi.
Heather Gemmen on käinud pika tee ja annab kogu kiituse Jumalale.
Kui me anname Temale oma kibeduse ja probleemid, siis Ta on ustav, et
nende asjade eest hoolt kanda. Ja me võime andestada.
Jumala taastav armastus vallutab mind.
Sellise asja poolt on hea olla vallutatud. Jumala tervendav
vägi ja armastus. Tihti oleme aga vallutatud valust. Vaadates tema
lugu võime küsida: "Miks?" Minul ei ole sellele vastust. Ma tean,
et me elame kurjas maailmas ja me oleme ühel või teisel viisil
puudutatud sellest. Aga samamoodi, nagu Heather leidis tervenemise,
leidis ta andestuse ja sai eluga edasi minna. Ta on võitja ja ka
sina võid olla. Sa ei pea olema vangis valu käes. Sellest meie
saade räägib. Me anname teada, et sellest kõigest on
üks tee välja. Ja Tema nimi on Jeesus Kristus. Imelisi lugusid
oleme me täna näinud. Ka sina saad hakkama, jätka liikumist, las
Jeesus valmistab sulle tee. Tema juhib sind kõrgemale. Laulma
jäävad pimedad poisid Alabamast. Esitades laulu "Kõrgem alus."
Tänan, et meid vaatasite, kohtume järgmisel korral. Nägemiseni.
Inimesed õpivad ikka
Sõdurid sõdivad ikka
Maailm keerleb ikka sest ei lähe kaua
Võimud valetavad ikka Ja vahepeal surevad inimesed
Maailm keerleb ikka sest ei lähe kaua
Ma olen nii rõõmus, et Ta lubas mul seda uuesti proovida
Sest viimane kord ma elasin patuses maailmas
Ma olen nii rõõmus, et ma tean rohkem, kui ma teadsin varem
Ma püüan edasi, kuni jõuan kõrgemale alusele
Õpetajad õpetavad ikka
Jutlustajad jutlustavad ikka
Maailm keerleb ikka sest ei lähe kaua
Tõlge: Mairit Kallaste