o
Tänään Käännekohdassa: Vierailu kaltereiden taakse.
Robbeneiland, yksi pahamaineisimpia vankiloita.
Nelson Mandela oli myös vankina täällä.
Lisäksi: Huumeiden salakuljettaja, jonka pitäisi olla jo kuollut -
tai olla vankilassa.
Hän sanoi: "Maahan kasvoillesi ja kädet pään taakse!
Jos lasket kätesi alas, pääsi irtoaa!"
Näette, kuinka hän pystyi pakenemaan.
Käännekohta alkaa.
Ohjelman isäntinä ovat Victor Oladokun ja Kathy Edwards.
KÄÄNNEKOHTA
Suurenmoinen ohjelmajakso tänään.
Tervetuloa seuraamme Käännekohtaan.
Kiitos, kun tulitte mukaan.
Ohjelmassamme kuulette voitosta vastoinkäymisten keskellä.
Jokainen kertomus kertoo voimallisesta uskosta ja -
paremman toivosta.
Vankilaa synkempää paikkaa ei liene olemassa.
Siellä toivosta kiinni pitäminen on ainoa, mikä pitää elossa.
Vierailemme vankilassa, joka nykyisin on museo.
Vankilan seinät pitävät sisällään jäätäviä kertomuksia.
Noin 400 vuoden ajan Etelä- Afrikan Robbeneilandille -
karkotettiin ja eristettiin ihmisiä.
Rotuerottelun aikana se tunnettiin -
yhtenä pahamaineisimmista vankiloista.
Sinne karkotettiin poliittisia van- keja. Kuuluisimpana Nelson Mandela.
Victor Oladokun kävi Robbeneiland- issa ja hän kertoo asiasta lisää.
Etelä-Afrikan Kapkaupunki on maailman kauneimpia paikkoja.
Se on yksi lempikohteistani.
Muutamia maileja rannasta löytyy eräs silloisia salaisuuksia.
Robbeneiland.
Halusin käydä siinä paikassa.
En tiennyt mitä ajatella. Robbeneiland oli vuosikymmenten -
ajan ollut maailman tiedossa, mutta silti siitä tiedettiin vähän.
Mahtoivatko Nelson Mandela ja muut vangit nähdä nämä samat maisemat, -
kun heidät vietiin vankeuteen?
Mietin isääni. Lapsena hän puhui minulle Nelson Mandelasta.
Hän oli muiden afrikkalaisten tavoin unelmoinut Nelsonin vapautuksesta.
Isäni kuoli 11 vuotta aikaisemmin ennen kuin Mandela vapautettiin.
Kun nousin Robbeneilandiin, -
koin ikään kuin ottavani isäni askeleita, joka ei koskaan saanut -
nähdä Mandelan vapautumista.
Robbeneiland ei ollut pelkkä vankila.
Se symbolisoi Afrikan halua olla vapaa.
Halusin selvittää millaista elämä tässä vankilassa oli.
Oppaani Eugene kuljetti minua ympäriinsä.
Hän oli itsekin ollut poliittisena vankina täällä.
Olemme C-osastolla. Tänne ihmiset eristettiin yksikseen.
Pisimmillään puoleksi vuodeksi.
1960-luvulla ei annettu paljoa ruokaa.
Lisäksi vangit saivat vettä.
Pisimmän aikaa täällä pidettiin Jeff Masemolaa.
Hän oli täällä 6 vuotta. - Yksikseen eristettynä. - Kyllä, -
koska hän tappeli aina vartijoiden kanssa.
Joka päivä.
Hänet eristettiin tänne. - Miten hänelle kävi?
Hänet salamurhattiin vapautumisen jälkeen.
Hän oli pisimmän aikaa tässä vankilassa. Yhteensä 23 vuotta.
Vuodesta 1963 lähtien.
Olen sanonut, että on helpompaa kokea fyysistä -
kipua, että joutuu hakatuksi ja rääkätyksi, kuin että -
joutuu olemaan aivan yksin eristet- tynä. Sitä kipua ei voi kuvata.
Se rasittaa henkisesti. Murtuu kyyneliin.
Sitä kaipasi muiden ihmisten läsnäoloa.
1960-luvulla Etelä-Afrikassa oli levottomuuksia.
Mustat, värilliset ja intialaiset taistelivat rotuerottelua vastaan.
Lisäksi koululaiset pakotettiin opettelemaan afrikaansin kieltä.
Näihin olosuhteisiin lakimies Mandela ja Oliver Tambo -
astuivat ANC:n johtajina.
Rauhanomaiset protestit nujerrettiin apartheid-hallituksen toimesta.
Mandela, Tambo ja ANC puolsivat vastarintaa.
12. kesäkuuta vuonna 1964 Nelson Mandela sai vankilatuomion.
Syynä oli yritys kaataa hallitus.
Ennen vankilatuomiotaan hän lausui seuraavaa:
"Olen taistellut valkoisten ylivaltaa vastaan -
ja olen taistellut mustien ylivaltaa vastaan...
Olen haastanut ihmisiä demokraat- tiseen, vapaaseen yhteiskuntaan.
Tämän puolesta haluan elää, -
ja mikäli vaaditaan, sen puolesta olen valmis kuolemaan."
Pyysin Eugeneä näyttämään Mandelan vankiselliä.
Tämä on se.
Huone, jossa Mandelaa pidettiin. - Sellinumero 5.
Näillä lattioilla miesten piti nukkua.
Mandela kertoi nukkuneensa tässä 14 vuoden ajan.
Alusta ja peitto.
Muita kirjoja ei ollut kuin Raamattu. Eikä ollut huonekaluja.
Heidät suljettiin tänne puoli neljän aikaan iltäpäivisin.
He olivat täällä 18-19 tuntia. Kaksi kolmasosaa vuorokaudesta.
Kuinka paljon vangit saivat olla ulkona?
Milloin päivä alkoi?
Aamiaisen jälkeen klo 8:30 heidät vietiin ulos hakkaamaan kiviä.
He tekivät rankkaa työtä 13-16 vuoden ajan.
1980-luvulla vangit pidettiin yleensä sisätiloissa.
Vierailijan tullessa mukana oli vähintään 4 vartijaa.
He seisoivat vangin ja vierailijan vieressä. Keskustelua valvottiin.
Emme voineet kertoa paljoa ulkopuolisille mitä täällä tapahtui.
Mikä ikimuistoinen asia sinulla on täältä?
- En osaa sanoa.
Voin puhua muidenkin puolesta - mieli sulkee pois jotkut asiat.
Joskus ei tiennyt aikaa. Sitä luuli elävänsä tiistaita, -
mutta olikin sunnuntai. Minulla ei ollut kelloa eikä kalenteria.
Roikuttiin kiinni rutiinissa. Se oli sama joka päivä.
Ennen lähtöäni Robbeneilandista halusin tietää, miten Mandela -
pystyi lähtemään täältä ilman katkeruutta vangitsijoitaan kohtaan.
Ilman kostonhalua.
Tiesimme keitä olimme.
Emmekä sallineet kenenkään riistää meiltä ihmisarvoa.
Eräs oppimani asia on, että ihmiset tulevat henkilön elämään, -
ja he antavat erilaisia lahjoja. Hyviä ja huonoja.
Itse päättää minkä ottaa vastaan ja minkä hylkää.
Rakkaus on eräs tällainen lahja, samoin viha.
Meitä hallinnoitiin vihalla, mutta torjuimme sen lahjan.
Koskettava kertomus.
Mitä ajattelit, kun Mandelan sellissä katsoit ikkunasta ulos?
Hyvä kysymys.
Piha-alue, jossa työskenneltiin, oli hyvin pieni.
Edessä on pelkkä muuri.
Se oli Mandelan koko maailma monien vuosien ajan.
Ihmettelin miten hän selvisi psyykkisesti ja myös sitä, -
mitä hän ajatteli.
Hän varmaan pohti monesti -
oliko maailma unohtanut hänet. "Olenko yksin tovereideni kanssa?
Vieläkö kamppailu jatkuu?"
Eugene oli yksi näistä vangeista -
ja muutkin vangit, joiden kanssa olen keskustellut, -
eivät ole katkeria. Esimerkillistä.
Ihmisen henkeä ei voi sitoa. - Aivan.
Rakkauden on sanottu olevan mahtavin voima.
Se voi sulattaa kovimman sydämen ja tuoda uutta elämää.
Jumalan rakkaus on suurin. Se on rajaton. Iankaikkinen.
Seuraavaksi CeCe Winans laulaa kappaleen "Everlasting Love".
Surun keskelle tulee toivo
Hän, joka tarvitsee avun, tartun häntä kädestä
Rauha, josta olet unelmoinut
on sama iankaikkinen rakkaus
Ylhäältä tuleva rauha
on sama iankaikkinen rakkaus
Ikuinen rakkaus
Se pysyy ja pysyy
En voisi elää ilman Jeesuksen rakkautta
Ikuinen rakkaus
Kun taivas muuttui pimeäksi ja kyyneleet tulivat silmiini
Kun rankkasade koitti, mietin näkisinkö enää päivänvaloa
Kun tähdet eivät loista
Luulin, että sekoan
Maapallo pyöri huolestuttavaa vauhtia
En voinut estää sydäntäni menemästä mukaan
Muistan yöt, kun en voinut sulkea silmiäni
Kuoleman pelkoa
Pelon ottaessa haltuun peitin pääni ja suljin korvat
Yrittäen paeta hiljaisuutta Paeten väkivaltaisia näkyjä
Kuoleman ollessa lähellä kuulin:
"Ei vielä CeCe!"
Yhtäkkiä pimeys väistyi
Pystyin sulkemaan silmäni
Juuri ajoissa tartuit kiinni minuun
Siinä hetkessä tiesin sen olevan sinun ikuinen rakkautesi
En voisi elää ilman Jeesuksen rakkautta
Tarvitsetteko te Jeesuksen rakkautta?
Minä tarvitsen
Tarvitsen Jeesuksen rakkautta
Ikuinen rakkaus
Auringonnoususta auringonlaskuun...
ylistettäköön Herran nimeä kansojen keskuudessa!
Ylistäkää Hänen nimeään kansojen keskuudessa, -
sillä ilo Herrassa on teidän väkevyytenne!
Tervetuloa takaisin.
Nuorena poikana Ricky Sinclair ei koskaan kuvitellut -
joutuvansa poliisin takaa-ajamaksi.
Hän ei unelmoinut vankilaelämästä.
Myöhemmin vankilassa ollessaan Ricky ei enää uskonut nousevansa.
Välittävä vanginvartija antoi kuitenkin Rickylle lahjan, joka -
muutti hänen elämänsä. Tässä hänen hämmästyttävä kertomuksensa.
Vaikuttaa kohtaukselta "Pako" -sarjasta, -
mutta kyseessä on tosielämän kertomus Ricky Sinclairista.
Minua ajettiin takaa 56 päivää. Metsässä söin vyötiäisiä, sammakoita -
kilpikonnia, karhunvatukoita, ohdakkeita ja muutakin.
Poliisia pakeneminen oli lapsuudessa kaukainen asia.
Hän varttui Louisianassa ja hänellä oli välittävät vanhemmat.
Vartuin Wayfieldissä suurtilalla: 1900 eekkeriä maata, 600 lehmää.
Olen maalaispoika.
Rickyn elämä ei ollut täydellistä.
Vanhempani olivat alkoholisteja. Näin heidän ryyppäävän päivittäin.
Vaikka olimme hyvästä perheestä, otin itsekin tavaksi juopotella.
Juominen ei ollut ainoa peritty riippuvuus.
Hänen isänsä oli käskenyt pysymään erossa huumeista,
mutta sairattuaan syöpään hän ei välittänyt omista varoituksistaan.
Hän poltti marihuanaa, vaikka hän oli kieltänyt tekemästä sitä.
Se rikkoi minua.
Poltimme yhdessä marihuanaa, enkä enää kunnioittanut häntä.
Sen seurauksena siirryin samanlaiseen elämäntyyliin:
oli huumeita ja juhlimista. Sekosin ja myin huumeita koulussa.
Ricky meni naimisiin Jeannien kanssa, joka oli yksinhuoltajaperheestä.
Hän etsi vakautta elämäänsä.
Ricky oli turva minulle. Hänellä oli sitä mitä itse toivoin.
Hän oli varttunut samassa kodissa koko elämänsä.
Hänellä oli samat vanhemmat kuin syntymähetkellä. Se oli nastaa.
Avioliitto ei kuitenkaan saanut Rickyä asettumaan, eikä oma lapsi.
Hän teki mitä tahtoi, kunnes hänen tuurinsa loppui.
Minut pidätettiin koulussa vuonna 1982 kokaiinin, marihuanan -
ja diatsepaamin välittämisestä. Olin 17-vuotias.
Jouduin vankilaan 8,5 kuukaudeksi. Sinä aikana isänikin kuoli.
Sekin vei alaspäin.
Vankilareissu ja isän kuolema eivät muuttaneet Rickyn elämäntapaa.
Päästyäni vapaaksi palasin huumeiden maailmaan.
Ajattelin, että siitä elämässä oli kyse. Että oltiin "yläilmoissa".
Ricky salakuljetti satoja paunoja marihuanaa Meksikosta USA:han.
Poliisi sai hänet kiinni.
He mursivat oven alas isolla kangella.
Ovi kimposi olohuoneen lattiaan.
Poliisit huusivat: "Maahan kasvoillesi ja kädet pään taakse!
Jos lasket kätesi alas, pääsi irtoaa!"
Minut pidätettiin 1987 marihuanan hallussapidosta (6,4kg).
Sekä unssi ekstaasia.
He suunnittelivat elinikäistä tuomiota minulle -
Louisianan vankilaan.
Ricky ei halunnut viettää loppuelämäänsä vankilassa.
Rickyn perhe ei pystynyt maksamaan miljoonan dollarin takuusummaa.
Ricky otti B-suunnitelman käyttöön.
Pakenin. Sormenjälkien ottamisen jälkeen -
pyysin saada pestä musteen pois. WC sijaitsi ulko-oven vieressä.
Kun vanginvartija käänsi päänsä, juoksin täysillä ovea kohti.
Ricky juoksi niin lujaa kuin pystyi paeten poliisia.
Hän oli 56 päivää metsässä ja söi vyötiäisiä ja sammakoita.
Kun Ricky kyllästyi likaan ja tulimuurahaisiin, -
hän meni äitinsä taloon. Isäpuoli luovutti hänet poliisille.
Vankilassa Ricky pohti mitä valinnat olivat tulleet maksamaan.
Halusin tehdä itsemurhan. Elämäni oli lopussa.
Olin tuhlannut elämäni huumeisiin ja alkoholiin.
Yhtäkkiä käsitin, mikä merkitsi:
Ei juhliminen, huumeet tai alkoholi vaan vaimoni ja lapseni.
Jumala puhutteli minua siitä millainen isä olin.
Tuolloin halusin etsiä vastauksia.
Ernest James, mies, jolta pakenin, toi Raamatun ja sanoi: -
"Ricky Sinclair, tarvitset Jeesuksen elämääsi.
Tarvitsemasi vastaukset löytyvät tästä kirjasta."
Otin Raamatun. Olin avoin ja luin Sanaa.
Mitä enemmän luin, sitä enemmän halusin sitä.
Luin 18 tuntia päivässä.
Luin sen läpi alusta loppuun kaksi kertaa.
Lukiessani käsitin, että Jumalalla oli suunnitelma.
Ei hän kutsunut minua narkkariksi tai huumeiden salakuljettajaksi, -
vaan Jumalan mieheksi!
Ihmeellisesti Jumala muutti sydämeni.
En enää halunnut elää huumeita käyttäen, juhlia ja jahdata naisia.
Nyt halusin elää Jumalan tahdossa.
Toinenkin ihme tapahtui. Ricky oli vankilassa alle 4 vuotta.
Vapautumisen jälkeen hänestä tuli top-10 henkivakuutusmyyjä USA:ssa.
Hän teki viisaita sijoituksia, ja hän sai varoja oman -
palvelutyön perustamiseen.
Käytin ansaitsemiani varoja evankeliumin julistamistyöhön.
Saarnasin ympäri maailmaa.
Jumala puhui minulle ja Jeannielle seurakunnan istuttamisesta.
Aluksi pidettiin rukouskokouksia kotona, sen jälkeen syntyi -
900-jäseninen seurakunta Bakeriin, Louisianaan.
Jumala on suuri, Hän tekee ihmi- sille asioita, joita ei voisi uskoa.
Tavalla, jota ei voisi kuvitella. Uskomaton Jumala.
Kun annoin sydämeni Herralle, -
Hän antoi minulle elämän, jossa on tarkoitus.
Elämä on jännittävää ja hauskaa!
Kun tulee uskoon, silloin alkaa elämään.
Rohkea Jumalan lapsi. Meidät kaikki on kutsuttu siihen.
Raamattu sanoo: "Miehen mielestä on oikea monikin tie, -
joka lopulta on kuoleman tie."
Synti voi hetken ajan tuntua hyvältä, mutta sen loppu on kuolema.
Ehkä tunnet jonkun, joka tänään on vankilassa -
tai olet itse vankilassa, jonka vain itse näet.
On olemassa tie ulos. Tie elämään. Kuoleman tuomio väistyy.
Tie tähän on Jeesus, joka kuoli 2000 vuotta sitten ristinpuulla.
Hän seisoo sydämesi ovella odottaen kutsua. Kutsutko Hänet sisälle?
Tee se samantien. Saat kokea muutoksen elämässäsi.
Jatkamme pian.
Katso, minä seison sydämesi ovella ja kolkutan.
Tulen jokaisen miehen, naisen ja lapsen tykö.
Ainoa toiveeni on tuntea sinut, ja että sinä tunnet minut.
Joku kolkuttaa sydämesi ovella: Hänen nimensä on Jeesus Kristus.
Kutsutko Hänet sisälle?
Toivottavasti olette pitäneet ohjelmastamme.
Jos etsitte tänään toivoa, Jeesus kykenee sen teille antamaan.
Ehkä olette tunne-elämän vankilassa.
Jeesus voi silti vapauttaa.
Olivatpa haasteenne mitkä tahansa, Kathyn sanoin, Jeesus on vastaus.
Hän on ainoa, joka voi kahleenne katkaista.
Lopetamme Mary Maryn musiikilla. Ensi kertaan! Näkemiin ja siunausta!
Mikä tungos täällä on?
Onpas kuuma ilmapiiri. Ei haittaa, olen nyt vapaa
Ota kahleet pois, jotta voin tanssia
Haluan vain ylistää sinua
Katkaisit kahleeni, voin kohottaa käteni
Ylistän sinua
Mieleni sopukoissa en voi uskoa, että voin päästä vapaaksi
Olen ollut jo kauan allapäin Kuin olisin menettänyt toivon
Mutta käsitän, että minun tulisi ylistää vaikeuksienikin keskellä
Ota kahleet pois, jotta voin tanssia
Haluan vain ylistää sinua
Katkaisit kahleeni, voin kohottaa käteni
Ylistän sinua
Kaikki meni pieleen samalla kertaa Koin suurta stressiä
Luulin sekoavani
Haluat nähdä pidänkö kiinni koettelemusten keskellä
Nosta taakkani, enää en kestä
Ota kahleet pois, jotta voin tanssia
Haluan vain ylistää sinua
Katkaisit kahleeni, voin kohottaa käteni
Ylistän sinua
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 1376A