o
KÄÄNNEKOHTA
Tervetuloa Käännekohdan jaksoon "Taistelua elämästä".
Jos pidätte seikkailusta, tämä on teille.
Katsomme kertomusta miehestä, joka joutuu kajakkinsa kanssa -
raivoisan meren kouriin.
Hän yrittää sankarillisesti meloa pois kuoleman vaarasta.
Lisäksi: Isä ja poika, jotka eksyvät lasketteluretkellään.
Lumimyrsky puhkeaa, eikä apua näy.
Sekä: Israel Houghtonin ja New Breedin inspiroivaa musiikkia.
Dramaattista, -
ja rohkaisevaa, sitä Käännekohta -ohjelma on.
Kun John Stockton lähti kajakillaan Havaijilta, hän etsi seikkailua.
Mutta muutama maili rannasta, hän joutui dramaattiseen koettelemukseen-
taistelemaan hengestään.
Toimittaja Andrew Knocks kertoo tästä hengenvaarallisesta reissusta.
Tuuli oli kova ja aallot löivät ylitseni.
Tiesin, että ellen mene kajakkiin, niin kuolen.
John Stockton ei koskaan unohda reissua, -
joka sai alkunsa pelkästä kaipauksesta merelle.
Kaipasin lepoa ja minulle lepo oli elämyksen kokemista.
Näin voimani palautuvat.
Rauhallisuutta ja myös pientä elämystä etsiessään, John matkusti -
tänne suurelle Havaijin saarelle.
John lähti itsekseen kajakilla ulos Tyynelle valtamerelle.
Johnin suunnitelmana oli meloa Havaijin länsirannikkoa -
Konasta alkaen sekä leiriytyä matkan aikana.
Sää oli hyvä ja tyyni matkan kolmena ensimmäisenä päivänä.
Rukoukseni oli: "Herra, täytä päivä rakkautesi merkeillä."
Kaksi vesieläintä uivat kajakin alitse.
Liitokalat hyppelivät vedestä.
Linnut lentelivät kaikkialla.
Oli kaikenlaisia kalaparvia, ihmeellistä.
Tämä siihen asti, kunnes hän näki myrskyn lähestyvän.
John oli noin 800 metrin päässä rannasta, -
ja vain minuuttien päässä leiriytymispaikastaan.
Kun lähestyin paikkaa, näin meren pinnan muuttuvan.
Myrsky oli tullut saaren pohjoisosaan, ja eteni kohti Johnia.
Tuuli voimistui ja lopulta kaatoi minut kumoon.
Johnilla oli kaksi vaihtoehtoa: joko uida rantaan tai pysyä kajakissaan -
ja meloa takaisin. Hän päätti pysyä kajakissaan.
Olin hieman lamassa, en tiennyt mitä olisi parasta tehdä.
Tilanne oli tosi paha. Katastrofin ainekset olivat koossa.
Katsellessani takaisin rantaa kohti, valo alkoi himmenemään.
Rukoilin: "Herra, tästä tulee pitkä yö, jos en pääse takaisin."
Tuntui kuin Herra olisi sanonut: "Sinä tulet elämään, et kuole."
Sitten John näki sateenkaaren. Se oli lupaus Jumalalta, josta -
Johnin tuli pitää kiinni, vaikka meri vielä raivosi ympärillä.
Yö oli pitkä ja traaginen.
Ajauduin yhä kauemmaksi merelle.
Aallot olivat 2-kerroksisen talon korkuisia.
Ne löivät minua kohti.
Aina kun John sai kajakin oikean puolen ylöspäin, -
aalto löi veneen kumoon ja täytti sen vedellä.
Koitin olla herra omatoiminen ja selvitä tilanteesta, -
mutta en edistynyt yhtään.
Tunteja myöhemmin, 32 kilometriä rannasta, myrsky laantui.
John pääsi kajakkiinsa, pois haiden täyttämästä vedestä.
Seuraavien 21 tunnin aikana John meloi takaisin rantaa kohti.
John heikkeni nopeasti.
Aloin huutamaan itselleni: "Etkö halua elää? Tässä on -
mahdollisuutesi kaiken tekemäsi työn jälkeen!"
Puristin vain hampaani yhteen ja aloin melomaan hullun lailla.
Se ei silti kestänyt. John uupui ja hänen kajakkinsa ajelehti -
yhä kauemmaksi rannasta.
Kun hän heräsi, hän oli auringon polttama ja avuton.
Sanoin vain Herralle:
"Käteni ovat kuin nuudelit, niissä ei ole voimaa.
Ne ovat kipeät ja väsyneet."
Kysyin Jumalalta: "Mitä teen?"
Kuulin: "Melo ja käytä kännykkääsi."
Koska John oli kaukana, hän ajatteli, ettei puhelimella -
saisi yhteyttä ja akkukin oli vähissä, mutta hän otti -
puhelimensa vesitiiviistä laukustaan. Signaali muodostui.
Hän näppäili numeron 911 hätäkeskukseen.
Hän kertoi minimaaliset yksityiskohdat, ja yhteys katkesi.
Tietoja saatiin tarpeeksi, jotta laaja etsintä voitiin aloittaa.
Kun signaali jälleen toimi hän sai viestin rannikkovartioston -
kersantilta Justin O'Custonilta.
John soitti takaisin.
Kuulin hänen äänestänsä, että hän oli epätoivoinen.
Hän tarvitsi pikaisesti apuamme.
Rukoilitko apua Jumalalta tämän suuren haasteen edessä?
Sen saatoin vain tehdä ja rukoilin, että John laittaisi -
sillä hetkellä luottamuksensa Herraan. Rukoilin Johnille -
kärsivällisyyttä ja toivoa sekä voimaa, ettei hän luovuttaisi.
Sillä välin John odotteli huolestuneena pelastumistansa.
Yksi kone lensi hänen ylitsensä kymmenen kertaa.
He eivät nähneet minua.
"Olen vain pieni piste meressä - he eivät näe minua."
Silloin koin kauhua sisimmässäni.
Tuli yö. John oli nyt ollut merellä kolme päivää ja kolme yötä.
Harhakuvitelmat astuivat kuvioon.
Minulle tuli outoja pakenemiseen liittyviä näkyjä.
Minulla oli veneessä mielikuvitus- ystävä: japanilainen merimies.
Hänelle sanoin: "Tee osuutesi!"
Sitten hätkähdyin: "Mitä teen? Olen menettämässä järkeni."
Se alkoi pelottamaan.
Muistin erään pastorin sanoneen: "Kun et tiedä mitä tehdä, -
tee se mitä tiedät, niin sitten saat selvyyden."
Tiesin, että tuli lukea Raamattua.
Eräs psalmi nousi esille:
"Pelasta minut Jumala, sillä olen kuoppaan vajonnut."
Tunnistin itseni siitä. Olin kuopassa.
"Jumala, sinun täytyy nostaa minut pois."
Katselin oikealle juuri lopetettuani lukemisen ja kuulin -
moottoreiden äänen. Näin yläpuolella koneen.
Oli Johnin reissun viides päivä. Hän oli 129 kilometrin päässä rannasta.
Päivän lopussa laivaston tutkankäyttäjä Gary Phillips käski -
lentäjän vielä lentää yhden kerran. Hänkin oli pyytänyt Jumalalta apua.
Rukoilin, että Hän laittaisi minut oikeaan kohtaan, jotta John löytyisi.
Sen Jumala teki.
150 metrin korkeudessa ilmassa koittaa kuvitella, miltä pieni -
kajakki näyttäisi, ja yhtäkkiä hän ajelehti ohitsemme.
John koki helpotusta, kun meri- pelastajat nostivat hänet vedestä.
Hänet vietiin sairaalaan. Hänellä oli vakava nestehukka -
sekä palovammoja auringolle altistumisesta.
Myöhemmin tiedustellessaan soitoista, jotka hän merellä oli -
tehnyt selvisi, ettei puhelin- yhtiöllä ollut niistä merkintöjä.
He pahoittelivat: "Ei ole soittoja. Hän ei soittanut."
Rannikkovartiosto kutsui asiaa ihmeeksi, samoin paikallislehdet.
Justin, Gary ja John tietävät:
Kun Jumala on kanssasi, mikä tahansa on mahdollista.
Tämä on todistus rukouksen voimasta.
Jumala on tehnyt tämän. Totaalinen ihme.
Vaarallisella merellä Kristuksen rakkaus tulee ylleni
Lunastajani ei minua jätä
Pelastumisen jälkeen Johnilla on ollut aikaa miettiä -
kamppailuansa merellä. Hän käsittää nyt, että Jumala tiesi joka vaiheen.
Hänen tuli vain antautua, rukoilla ja uskoa.
Ensin olin itsenäinen, mutta sitten turvauduin ainostaan rukoukseen.
Sitä Herra opetti minulle.
Usko on toivoa asioista, joita ei näe.
Pelkkää toivoa. Mitään ei näe, -
mutta tietää, että Jumala on hyvä ja rakastava.
Tiedän, sillä olin veneessä. Tiedän, mitä nimeä huusin -
ja tiedän mikä nimi minut pelasti.
Tällä miehellä ainakin on syy laulaa.
Raamattu sanoo, että ne jotka Her- raa odottavat saavat uuden voiman.
Ihmeitä tapahtuu päivittäin ja tämä oli yksi todistus. -Todella.
Ilman vettä niinkin kauan. Sitähän sanotaan, että 3 päivää selviää -
mutta hän kärsi viisi päivää.
Asia muistuttaa minua tapahtumasta isäni kanssa.
Veneemme moottori sammui merellä.
Se oli elämäni pelottavimpia hetkiä.
Rukoilin, vaikka en ollut uskossa. "Isä meidän, joka olet taivaissa..."
Taisin tuhat kertaa lausua sen.
Ainoastaan Jumalan armo pelasti meidät vedestä. - Aivan.
Koska sinun kuuluu olla täällä Käännekohdassa.
Juuri, Jumalalla oli suunnitelma varalleni.
Jatkamme seuraavaan kertomukseen.
Isä Mike Couillard ja 9-vuotias poi- kansa lähtivät lasketteluretkelle -
Turkin kauniiseen vuoristoon.
Päivä oli täynnä iloa ja lopuksi isä ja poika olivat vielä aikoneet -
kerran laskea rinnettä alas. Se kerta oli silti liikaa.
Heidän koettelemuksensa alkoi 15.1. 1995 laskettelurinteessä Turkissa.
Ilmavoimien kapteeni Mike Couillard sekä hänen poikansa Mark ja Matt -
olivat lähteneet päivän pituiselle laskettelureissulle.
Mike päätti vielä laskea yhden kerran Matt:in kanssa.
He valitsivat jostakin syystä väärän reitin ja eksyivät.
Ajauduimme metsikköön. Ajattelin, että pääsisimme pois ja -
oikealle reitille toisella puolella, mutta jouduimme tiheämmäksi metsään.
Pysähtyessämme käsitin, missä olosuhteissa olimme.
Et tiennyt missä olit. Entä oliko teillä ruokaa tai vettä mukana?
Ei. Tavallisella laskettelijalla on vain muutamia karkkeja -
taskun pohjalla.
Tulitikkuja ei ollut, kun en kerta polta.
Mitään selviytymistarvikkeita ei ollut.
Vaatteet ainoastaan päällä ja muutamia karkkeja.
Olitteko alueella, jossa oli suo- jaisia paikkoja, luolia tai puita?
Se oli metsikköä, joten oli helppo vain valita jokin puu -
ja suojautua puun haarojen alle ensimmäisen yön ajaksi.
Löysitkö jälkeenpäin yhtään luolaa?
Se oli kyllä Jumalan vaikuttama asia.
Miten olin juuri valinnut puun, jonka taaempana oli pieni luola? En tiedä.
Jumala silti huolehtii.
Se oli Jumalan turva tuulta vastaan. Lumimyrsky jatkui 3 päivää.
Miken ja Mattin suurimpana huolena oli pysyä lämpimänä ja kuivana.
Mike otti ensimmäisen päivän aikana käyttöön -
taidot ilmavoimien selviytymiskoulutuksesta.
He pysyttelivät yhdessä pysyäkseen lämpiminä.
Nukkuminen oli lyhytjaksoista.
Mike uskoo kuitenkin näiden asioiden pitäneen heidät hengissä.
Sitten oli vesiongelma. - Söittekö lunta vai eikö niin pitäisi tehdä?
Jos muita vaihtoehtoja on, lunta ei tulisi syödä, -
sillä se laskee kehon lämpötilaa.
Minä löysin erään puron luolan lähettyviltä.
Kuinka saitte vettä? Polvistuitteko juomaan?
Otin Mattin laskettelumonon, ja täytin sen vedellä, -
ja aluminaattisauvasta tein hänelle putkilon, jolla juoda.
"Rakas Mary vaimoni, suren, että joudun sinut jättämään.
Tähän johtopäätökseen olen tullut 8 päivän jälkeen..."
Mike Couillard ja hänen 10-vuotias poikansa Matt olivat jo päiviä -
selvinneet pakkasessa. Ilman tulta tai ruokaa.
Tuona hetkenä Mike ryhtyi kirjoitta- maan viimeisiä sanojaan vaimollensa.
"Toivoisin näkeväni hymyilevät kasvosi ja -
haluaisin suudella ihania huuliasi."
Vuorilla ollessaan helikopterit lensivät heidän ylitseen -
useasti, mutta Mikeä ja hänen poikaansa ei näkynyt.
Käynnistettiin laaja etsintä.
Satoja vapaaehtoisia lähti etsimään heitä.
Lopulta etsintä lakkautettiin, -
sillä uskottiin, että Mike ja Matt löytyisivät vasta keväällä.
Kakkososio tästä dramaattisesta ker- tomuksesta heti seuraavan jälkeen.
"Sallikaa lasten tulla minun luokseni, älkää estäkö heitä.
Heidän kaltaistensa on Jumalan valtakunta."
Katso lapsia. Jos osaat katsoa, voit oppia heiltä.
"Totisesti: joka ei ota Jumalan valtakuntaa vastaan niin kuin, -
lapsi, hän ei sinne pääse."
Kun vastaanotamme Jeesuksen pelastajaksemme, -
meistä tulee Jumalan lapsia. Uskotko sinä Häneen?
Tervetuloa takaisin. Jaksomme on tänään: "Taistelu elämästä".
Kun Mike Couillard vei 9-vuotiaan poikansa Turkkiin laskettelemaan, -
hän ei aavistanutkaan, että he jou- tuisivat taistelemaan hengestään.
He eksyivät lumimyrskyn keskelle ilman ruokaa tai toivoa.
"Olet ollut enemmän kuin paras ystävä. Rakastavainen ja upea äiti.
Matt mainitsi vielä hyvästä kokista.
Hän on puhunut ruoasta siitä saakka kun eksyimme.
Miken ja Mattin kamppaillessa eloonjäämisestä,
Mary Couillard puolestaan yritti selvitä etsintätukikohdassa.
Joku kehoitti minua itkemään voimakkaasti.
Kun itkin, se kuulosti naurun- ja itkunsekaiselta itkulta.
Silloin tuumin, että parempi lopettaa.
Sen jälkeen koitin pysyä tasapainossa. Rukoilimme paljon.
Sillä välin Mike ja Matt myös rukoilivat.
Rukoilimme epätoivoisina syvällisiä rukouksia.
Astuin sitten ulos ja näin tähti- taivaan, joka muistutti minua -
Aabrahamista.
Koin kuin Jumala tuossa hetkessä olisi puhunut: -
"Mike, minulla on suunnitelma myös sinulle."
Kahdeksantena päivänä eksymisestä, Mike kiipesi tunturin laelle.
Hän näki tuolloin joitakin mökkejä hieman alempana -
heidän olinpaikastaan.
Mike joutui tekemään matkan vaikeimman päätöksen.
Hän jätti Mattin yksikseen ja lähti mökkejä kohti.
Kesti monta tuntia päästä sinne.
Lähemmäksi tullessani huomasin, ettei mökeissä ollut ketään.
Savua ei tullut piipuista.
Mike oli liian heikko palatakseen Mattin luokse.
Hän odotti päivän mökissä ja sai sitten apua. Bussillinen -
turkkilaisia metsureita saapui paikalle keräämään puita.
Kun he näkivät Miken, he tiesivät sanomalehdistä kuka hän oli.
Mike pyysi sitten miehiä lähtemään katsomaan oliko Matt vielä elossa.
He kertoivat radiolähettimen kautta, että Matt oli kunnossa.
Sitten he toivat hänet luokseni. Sitä tunnetilaa ei pysty kuvaamaan.
Odotin pahinta, mutta Jumala toi hänet luokseni.
Tuntien kuluttua Mike ja Matt tapa- sivat perheensä sairaalassa.
Matt huusi: "Hei äiti!" Kaikki vain itkivät. Jumala on hyvä.
Matt menetti osan kahdesta varpaastaan paleltumisen vuoksi ja -
myös Mike joutui jalkaleikkaukseen, -
mutta kaiken kaikkiaan he olivat hyvässä kunnossa.
Tapahtuneesta on nyt melkein kymmenen vuotta.
Tässä on 20-vuotias Matt.
Hän muistaa hetken, jolloin hän jälleen näki isänsä.
Hetki oli liikuttava. Halasin häntä ja sanoin: "Selvisimme!"
Mahtavaa olla elossa.
Mike ja Mary saivat hiljattain kirjeen käsiinsä.
Pyysimme Mikeä lukemaan sen vaimolleen.
Olet ollut vastapainona minulle.
Olemme vahvistaneet toistemme heikkoja puolia.
Sanoisin, että meillä on hyvä tiimi.
Mary, sinulle sydämeni ja sieluni kuuluvat ikuisesti. - Mike.
Kaksi todella ihmeellistä kertomusta, jotka kertovat Jumalan -
pelastuksesta ja armosta.
Katsoessani näitä kertomuksia muis- tan erään tapahtuman vuosia sitten.
Olimme rannalla veljeni kanssa ja totesin hänelle: -
"Sukelletaan vielä kerran ja palataan sitten kotiin."
Sukelsin ja en tiennyt, että veden alla kulki voimakas virtaus -
ja tullessani pintaan olin 800m rannasta.
Uin niin kovin kun pystyin, mutta en päässyt rantaan.
Itkin ja olin uupunut. Pyysin Jumalaa pelastamaan minut.
Kyyneleet vain valuivat.
Ajattelin, etten selviä.
Viime hetkellä aalto kuitenkin löi selkääni ja kuljetti minut rantaan.
Se tapahtui jo vuosia sitten. Jumala todella pelasti minut tuolloin.
Koetteko te, että myrsky olisi riepoitellut teitä ja että elämä -
olisi ollut epäoikeudenmukainen teitä kohtaan?
Ei välttämättä jumissa vuoristossa tai vaarassa merellä, -
mutta silti tilanteessa, jossa vain Jumala voi auttaa.
Haluan lukea rohkaisun Raamatusta, Psalmi 146, se sanoo näin: "Älkää -
luottako ruhtinaihin älkääkä ihmis- lapseen, sillä ei hän voi auttaa.
Kun hänen henkensä lähtee hänes- tä, niin hän tulee maaksi jälleen; -
sinä päivänä hänen hankkeensa raukeavat tyhjiin.
Autuas se, jonka apuna on Jaakobin Jumala, -
se, joka panee toivonsa Herraan Jumalaansa,
Häneen, joka on tehnyt taivaan ja maan, meren ja kaiken mitä niissä on."
Tästä Jumalasta puhumme Käännekohdassa.
Jumalasta, joka kykenee pelastamaan -
Poikansa Jeesuksen kautta.
Ellet Häntä tunne, voit löytää Hänet rukouksen kautta.
Voit rukoilla: "Jumala, olen syntinen, pelasta minut.
Avaan sydämeni sinulle. Jeesus, tule sisimpääni."
Elämäsi muuttuu ikiajoiksi, jos teet sen.
Kathy. - Kiitos Victor.
Tauon jälkeen Israel Houghton ja "New Breed".
Koettelemukset ja kiusaukset kohtaavat jokaista avioliittoa.
Haen lapset! - Et ota heitäkään! Nähdään oikeudessa.
Joskus ulospääsyä ei näytä olevan.
Minkä Jumala on yhdistänyt, sitä älköön kukaan erottako.
Olemme nähneet hämmästyttäviä selviytymistarinoita.
Ehkä te olette parasta aikaa ongelmien syövereissä, -
tai eksyksissä epätoivon myrskyn keskellä.
Haluamme silti kertoa, että toivoa on.
Hänen nimensä on Jeesus Kristus. Hän kykenee pelastamaan.
Antakaa sydämenne Hänelle, Hän kantaa myrskyn ylitse.
Israel Houghton ja "New Breed" lopettelevat ohjelmaamme -
kappaleella "Alpha and Omega". Jeesus on alku ja loppu.
Meiltä kaikilta: Näkemiin ja Jumalan siunausta! - Hei hei!
Olet alfa ja omega
Palvomme sinua Herra, olet arvollinen saamaan ylistyksen
Olet alfa ja omega
Palvomme sinua Herra, olet arvollinen saamaan ylistyksen
Annamme kaiken kunnian sinulle Palvomme sinua Herra
Olet arvollinen saamaan ylistyksen
Annamme kaiken kunnian sinulle Palvomme sinua Herra
Olet arvollinen saamaan ylistyksen
Olet alfa ja omega
Palvomme sinua Herra, olet arvollinen saamaan ylistyksen
Annamme kaiken kunnian sinulle
Palvomme sinua Herra
Olet arvollinen saamaan ylistyksen
Annamme kaiken kunnian sinulle
Palvomme sinua Herra
Olet arvollinen saamaan ylistyksen
Annamme kaiken kunnian sinulle
Palvomme sinua Herra
Olet arvollinen saamaan ylistyksen
Täyttyköön koko huone ylistyksellä,-
Herra, rakastamme sinua!
Afrikka antaa sinulle kunnian -
Amerikka antaa sinulle kunnian
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja teksitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 1376A