o
Hyppäsimme veteen ja kroolasimme toiselle puolelle. Luulin kuolevani.
Näe kuinka yksi Sudanin kadonneista pojista auttaa muita voittamaan -
taistelun elämästä.
Lisäksi: Tavallinen mies tekee jotakin käsittämätöntä.
Pysykää kanavalla, Käännekohta alkaa.
Ohjelman isäntinä ovat Kathy Edwards ja Victor Oladokun.
KÄÄNNEKOHTA
Tervetuloa ohjelmajaksoomme, joka on nimeltään: "Apu on tulossa."
"Apua" on pieni sana, mutta silti monelle suuri parkaisu.
Nuori tai vanha, mies tai nainen ― kaikki voimme tarvita hieman apua.
Ohjelmassamme näemme mitä voi tapahtua, kun hätähuuto kuullaan -
ja siihen vastataan.
Aloitamme Isosta Omenasta, New York Citystä.
Vähän aikaa sitten rakennusmies vastasi työmatkallaan hätähuutoon.
Hän oli maanalaisessa odottamassa metroa, kun joku tippui raiteille -
lähestyvän metron eteen.
Tällöin metro-supersankari ryhtyi toimiin.
Toimittaja Mark Martin kertoo tämän hämmästyttävän kertomuksen.
Hän sai nimen metro-supermies.
Rakennusmies Wesley Autry odotti metroa tyttäriensä kanssa.
Päivä oli tavallinen, kunnes -
19-vuotias Cameron Hollopeter sai sairauskohtauksen.
Hän yritti vakauttaa itsensä, mutta putosi suoraan raiteille.
Silloin Autry ryhtyi toimiin.
Hän ei saanut vedettyä nuorta miestä pois, joten -
jäi vain yksi vaihtoehto, suojautua metron alapuolella.
S1-metron lähestyessä, miehet menivät vesikouruun.
Kuljettaja tööttäsi, hän halusi meidän poistuvan raiteilta.
Hollopeter vapisi yhä, mutta Autry piti hänet matalana ja -
piti raajat poissa raiteilta.
Juna aloitti jarruttamaan, mutta se oli liian myöhäistä.
Kun olimme alapuolella, metro vei mukanaan sinisen hattuni.
Ihmiset kiljuivat. Toinen hänen tyttäristään soitti -
matkapuhelimella äidilleen, että isä oli kuollut.
Autry huusi vaunun alta: "Olen heidän isänsä!
Kertokaa, että olen kunnossa, ja samoin toinen mies!"
Hollopeter vietiin sairaalaan.
Autry kieltäytyi hoidoista ja jatkoi töihinsä.
Tänään hän on sankari, mutta pysyy nöyränä.
Se mitä tein, on jotakin mitä kenen tahansa amerikkalaisen -
tulisi toisen puolesta tehdä.
Kuka tahansa amerikkalainen... oikeastaan kuka tahansa.
Siis ideaalitilanteessa.
Hänen täytyi tehdä ratkaisu nopeasti. Raamattu sanoo:
"Sydämen kyllyydestä suu puhuu."
Joskus silti se, mitä sisimpämme on, saa meidät tekemään tiettyjä asioita.
Uskomaton henkilö. - Hän ei varmasti edes ajatellut, -
mitä teki. Hän toimi vaistomaisesti. Hän on isä kahdelle tyttärelle...
Kiitos Jumalalle, että hän teki sen tuon nuoren miehen vuoksi.
Onnittelut hänelle.
Hän on saanut elokuvatarjouksia ja hän on tavannut presidentin.
Toinen sydäntäsärkevä hätähuuto tulee sota-alueelta Sudanista.
Taistelut Darfurissa ovat saaneet melkein kaikki -
avustusryhmät lähtemään.
Kun YK ei osaa ratkaista mitä tehdä, -
asukkaat joutuvat itse puolustamaan.
Yksi ryhmä silti kieltäytyy hylkäämästä hätähuutoja.
Toimittaja Gary Lane kertoo yksityiskohdista.
Melkein 4 vuoden väkivaltaisuuden, kodittomuuden ja kuoleman jälkeen -
kärsimykset Darfurissa, Sudanissa vain jatkuvat.
Kansainvälinen yhteisö ei ole tehnyt tarpeeksi ruandalaisten puolesta.
Nähkää, kun tämä tragedia vain pahenee.
Suunta on huonompaan päin.
On selvää, että nyt tulee ryhtyä toimiin.
Toimet ovat silti olleet hitaita.
Kansainvälinen yhteisö on säätänyt sanktioita Sudanin hallitukselle, -
pakottaen sen lopettamaan taistelut.
Taistelut ovat vain pahentuneet.
Yhdysvaltain kongressi kutsuu tätä kansanmurhaksi.
Ihmisten tuhoamiseksi.
Arabi-muslimi hallitus on sodassa mustia muslimi darfurilaisia vastaan.
Rauhaan saatetaan silti tarvita enemmän kuin sanoja ja säännöksiä.
Konfliktissa ovat Sudanin hallitus sekä Janjaweed miliisit vastaan -
darfurilaiset kapinalliset ryhmät.
Darfurilaiset haluavat enemmän itsemääräämisoikeuksia sekä osansa -
kansakunnan öljyrikkauksista.
Tähän mennessä arviolta 200 000 ihmistä on menehtynyt ja -
vähintään 2 miljoonaa on lähtenyt kodeistansa.
Monet ovat selvinneet yli 80-160 km:n matkoista -
etsien turvaa pakolaisleireiltä.
Perillä he ovat huomanneet vaarojen olevan myös siellä.
Kuulemme tarinoita toisensa jälkeen,
jossa aseistetut miehet ovat hyökänneet -
puolustuskyvyttömien naisten ja lasten kimppuun.
Naisia on raiskattu, kun he lähtevät leireiltä keräämään polttopuita.
Leireille tulleet miliisit ovat ampuneet myös lapsia kohti.
Tämän on loputtava.
Taisteluiden voimistuessa vuoden 2006 loppupuolella, -
monet humanitaariset järjestöt ottivat työntekijänsä -
pois sudanilaisilta pakolaisleireiltä.
Vaaralliset tilanteet Chadissa sai lähetyslentojärjestö MAF:in -
poistamaan useimmat henkilökunnasta.
OBI:n avustustyöntekijät päättivät jäädä.
OBI:n johtaja Bill Horan kertoo kristillisen järjestön tekevän -
yhteistyötä saksalaisen humanitaari- ryhmän, Humedeka:n kanssa -
tuoden avustusta ja lääkintäapua darfurilaisille.
Hän sanoo sadan OBI:n ja Humedekan työntekijän osoittavan kristillistä -
myötätuntoa tekojen kautta.
Välitämme sairaanhoitoa sekä tarvikkeita ja olemme aloittaneet -
koulun leireillä oleville lapsille.
Rokotamme lapsia. Välitämme kätilöapua, -
jotta synnytyskuolemat ehkäistäisiin.
Osoitamme kristillistä myötätuntoa -
ja taistelemme sitä kautta kärsimyksiä vastaan.
Afrikan unionin 7000:n joukko -
ei ole kyennyt lopettamaan sotaa Darfurissa.
YK haluaisi lähettää 22 000 rauhanturvaajaa, mutta -
YK:n säännöt vaativat kutsun saamista Sudanin hallitukselta.
Tähän mennessä Sudanin presidentti
Omar al-Bashir on torjunut ajatuksen.
Hän uskoo, että Sudanista halutaan jalansijaa, -
jotta öljyvaroja voitaisiin hallita.
YK:n Sudanin edustaja Jan Pronk torjuu sen syytteen.
Meillä ei ole aikeita vallata, -
emmekä myöskään raivaa tietä muille sitä varten.
Meillä ei ole piilomotiivia.
Ainoa päämäärämme on suojella ihmisiä, -
ja samalla kunnioitamme Sudanin kansakunnan vakavuutta.
Uusien tapaamisten yhteydessä
Kiinan ja Egyptin hallitusten virkamiesten kanssa -
näyttelijä George Clooney ja Don Cheadle ehdottivat, että -
Sudanin hallitusta painostettaisiin neuvottelemaan rauhasta.
Se vaatii sen, että nämä ihmiset kokoontuvat yhteen.
Ne, joilla on taloudellista ja poliittista kiinnostusta näihin maihin, -
heidän tulee hitaasti patistaa ihmiset sopuun.
Monelta suunnalta halutaan muutosta. Väkivalta tulee lopettaa.
Kun tulevien päivien aikana on odotettavissa lisää kuolemia, -
myötätuntoiset kristityt tekevät sen mitä voivat, jotta -
henkiä säästyisi. He ovat osoittamassa Kristuksen rakkautta.
Tämä on erinomainen tapa osoittaa Kristuksen rakkautta.
Te, jotka ette tiedä, Operation Blessing on kansainvälinen, -
kristillisen televisioyhtiön CBN:n avustustyö.
Myös tämän ohjelman tuottaja.
He tekevät ilmiömäistä työtä. - Haluamme onnitella -
Operation Blessing:iä siitä mitä he Sudanissa tekevät.
Darfurissa on uskomattoman paljon tragediaa.
Suurimmaksi osaksi maailmassa ollaan oltu vaiti.
Järjestöille kuten OB:lle ja muille kristillisille järjestöille, jotka -
auttavat täytyy kyllä antaa ylistystä.
Ennen kaikkea, jos haluatte tietoa Operation Blessingistä, -
voitte käydä internetissä, mutta jatkakaa rukoilemista Sudanin -
ihmisten puolesta. - Aivan.
Seuraavaksi kertomus eräästä Sudanin kadonneista pojista.
Hänen hätähuutonsa kuultiin.
Nykyään hän auttaa itse muita samassa hädässä olevia.
Minulla ei ollut vaatteita. Vain shortsit jalassa.
Eikä ollut kenkiäkään.
En tiennyt minne menisin, ja luulin lopulta kuolevani.
Auringonnoususta...
auringonlaskuun...
ylistettäköön Herran nimeä...
kansojen keskuudessa!
Ylistäkää Hänen nimeään kansojen keskuudessa, -
sillä ilo Herrassa on teidän väkevyytenne!
Tervetuloa takaisin.
Jos ihmettelitte, teemamme on tänään: "Apu on tulossa."
Se todellakin on matkalla.
1980-luvulla taistelut Sudanissa saivat tuhannet lapset pakenemaan -
kodeistansa. Abraham Dang oli vasta 6-vuotias, kun hän -
pakeni henkensä edestä. Hän näki monien lasten kuolevan.
Abraham sanoo Jumalan armon pitäneen hänet hengissä ja -
hän pääsi lopulta kotiin.
Toimittaja David Kithcart kertoo tästä väkevästä tarinasta:
Yhden miehen pitkästä matkasta kotiin.
Vihollinen ajoi meitä takaa.
Paras ystäväni oli minua vanhempi.
Hän sanoi: "Hyppää veteen ja mene ylitse toiselle puolelle."
Mutta vastasin kieltävästi, sillä en osannut uida.
Abraham Dang oli vasta 10-vuotias, kun hän tuhansien muiden lasten -
kanssa joutui lähtemään pakolaisleiriltä Etiopiasta.
Hyppäsimme veteen ja kroolasimme toiselle puolelle. Luulin kuolevani.
Noin 2000 lasta kuoli siihen jokeen johtuen vihollisen luodeista -
sekä krokotiileista. Osa hukkui, sillä he eivät osanneet uida.
Ei ollut ensimmäinen kerta, jolloin Abrahamin henki oli uhattuna.
Vaara alkoi, kun islamilaiset militantit hyökkäsivät hänen -
kotikyläänsä Sudanissa. Hän oli vasta 6-vuotias.
Hoitaessamme karjaa kuulimme laukauksia.
Yritimme palata leiriin, mutta vastaamme juoksi lapsia, jotka -
kertoivat, ettei leiriin tulisi palata, koska siellä kuolisi.
Abraham juoksi muiden kanssa viidakkoon.
Luulin, että voisin palata leiriin tapaamaan perhettäni, -
mutta se ei ollut mahdollista, joten jäimme viidakkoon.
Useimmat olivat nuoria miehiä ja poikia.
Heistä tuli "Sudanin kadonneet pojat".
Abraham ei tiennyt syytä eroon perheestänsä.
Hän kaipasi heitä ja mietti näkisikö hän heitä enää.
Sitten eräs mies tuli heidän leirilleen tuoden toivon sanomaa.
Joidenkin viikkojen jälkeen -
evankelista Barnabas johti minut Kristuksen tykö.
Hän puhui meille lapsille toivosta ja uskosta Jumalaan.
Jonakin päivänä Hän tulisi myös kohtaamaan perheemme.
Seuraavan vuosikymmenen ajan -
kadonneet pojat etsivät paikkaa, jota kutsua kodiksi.
Minulla ei ollut vaatteita. Vain shortsit jalassa.
Eikä ollut kenkiäkään.
En tiennyt minne menisin, ja luulin lopulta kuolevani.
Abraham käveli Afrikan halki yli 1000 kilometriä paljain jaloin.
Hän viipyi 4 vuotta pakolaisleirillä Etiopiassa, -
ja 9 vuotta leirillä Keniassa. Vaikka hän selvisi matkoista, -
monet hänen ystävistään eivät selvinneet.
Jotkut tapettiin. Jotkut joutuivat leijonien syömiksi.
Jotkut nääntyivät uupumukseen ja jotkut kuolivat nälkään.
Abraham kuuli aikanaan, että hänen isänsä ja 5 setäänsä oli tapettu.
Äidin kohtalosta ei tiedetty, mutta Abrahamilla oli kova ikävä häntä.
Mikään ei ollut merkityksellisempää kuin olla äidin kanssa, joka halasi, -
ja joka palkitsi, kun teki jotakin hyvää.
Sitten löysi itsensä yksinään ilman lohtua ja vanhempien -
rakkautta. Se oli niin vaikeaa ja kehnoa.
Kesti 19 vuotta ennen kuin hän sai tietää, mitä äidille oli sattunut.
Tänä päivänä Abraham ei ole enää pieni poika Afrikassa.
Hän on nuori Yhdysvalloissa asuva mies.
Hän oli yksi 4000:sta pojasta, jotka sijoitimme Amerikkaan.
Päästyään tänne, Abrahamilla oli tehtävänsä.
Olin rukoillut Jumalalta mahdollisuutta päästä kouluun.
Jumala kuuli Abrahamin rukoukset. Kovan työn sekä uskon kautta -
hän pääsi Southern Wesleyan yliopistoon, Etelä-Carolinaan.
Siellä hän aloitti lääkärin opinnot.
Haluan koskettaa ihmisten elämää niin hengellisesti -
kuin lääketieteellisestikin.
Tiedän monesta syystä, että Jumala toi minut tänne USA:han,
jotta voisin vaikuttaa muiden kristittyjen elämään ja -
että voisin saada koulutukseni.
Abrahamin seuratessa Jumalan tahtoa elämässään, hänen -
rukouksiinsa vastattiin. Hän sai puhelinsoiton.
Vastasin puhelimeen ja keskustelin miehen kanssa, joka sanoi:
"Abraham, et tunne minua, mutta minulla on hyviä uutisia.
Äitisi on elossa ja hän on pakolaisena Etiopiassa."
En ollut uskoa sitä.
Abrahamille ja hänen äidilleen Afrikassa järjestettiin puhelu.
Äitini sanoi: "Poikani, sisaruksesi haluavat, että tulet tapaamaan -
heitä ja lisäksi, minä vanhenen." Se särki sydämeni ja sanoin:
"Äiti, tiedän, että olet tulossa vanhaksi ja että sisarukseni -
haluavat tapaamista. Jumala avaa tien, että pääsen luoksenne."
Ja niin Jumala teki. Muiden kristittyjen lahjoitusten kautta -
Abraham pystyi palaamaan Afrikkaan vuonna 2006.
Hän tunsi jälleen äitinsä halauksen.
Nähtyäni äitini 19 vuoden jälkeen, maailmani muuttui.
Itkin, kun näin äitini ja sisarusteni kasvot.
Äitini ja sisareni nostivat minut ilmaan.
Ja sitten menin sisälle pieneen majaan.
Äitini suuteli minua ja kutsui minua eri lempinimillä, joita
hän käytti ollessani pieni poika.
Yritin vastata hänelle, mutta en saanut sanaa suustani.
Se oli niin erilaista aikaa. Sitä on vaikea selittää.
Se oli ihmeellistä.
Abraham ja hänen perheensä olivat täynnä riemua Jumalan -
vastauksesta, mutta Abraham suri silti perheensä elinolosuhteita.
Siihen oli syynsä, että Jumala johdatti minut sinne.
Ei vain näkemään perhettäni, vaan näkemään ihmisten tilanteita.
Sydämeni särkyi.
Abrahamin äiti sairasti kroonista malariaa -
ja Abrahamin lanko tarvitsi välittömästi leikkauksen.
Onneksi Abrahamille oli kerätty tarpeeksi rahaa, joten se -
riitti leikkaukseen sekä myös auttamaan muita, mutta Abraham -
tahtoo tehdä enemmän.
Annan elämäni Jumalalle sanoen: "Käytä minua niin kuin tahdot, -
jotta ihmisiä voisi tulla valtakuntaasi."
Syy, että haluan lääkäriksi, on se, että maassani on suuri -
tarve lääkäreille. Ihmiset kuolevat yksinkertaisiin tauteihin ja he -
kuolevat ilman toivoa.
Jos valmistun lääkäriksi, haluan vaikuttaa ihmisten elämään.
Kerron Jumalasta ja huolehdin heistä lääketieteellisesti.
Kuolevaiselle haluan kertoa toivosta Kristuksessa.
Se on tehtäväni ja tiedän, että Jumala antaa minun saavuttaa sen.
Abraham on palannut yliopistoon suorittamaan tutkintonsa loppuun.
Hän aikoo palata Afrikkaan tapaamaan perhettään sekä täyttämään kutsunsa.
Vaikka hänen on pitänyt voittaa suuria vaikeuksia 25 vuotensa aikana
hän on myös saavuttanut tuhoutumattoman uskon.
Tiedän, että Jumala tulee käyttämään minua niin Sudanissa kuin monissa -
muissakin paikoissa.
Arvostan Häntä Jumalana ja kiitän myös kärsimyksistä.
Ehkä en tuntisi Jumalaa, jos en olisi kärsinyt.
Vau. Kiitos Jumalalle kärsimyksistäni.
Se oli Abraham Dangin hämmästyttävä tarina.
Kertomus Jumalan armosta. Kathy, väkevä kertomus. - Todella on
Monesti, kun meillä on kärsimyksiä, jäämme kipumme vangeiksi.
Emme ymmärrä, että kipu saa aikaan niin paljon elämässämme.
Lopussa Abrahamin kipu kääntyi iloksi. - Katsoessani tätä -
kertomusta, muistan Joosefin kertomuksen Raamatusta.
Hänet myytiin orjuuteen, ja hän joutui vankeuteen.
Myöhemmin hänestä tuli kansansa vapauttaja.
Tämä näkyy Abraham Dangin kohdalla. Mutta tämän -
lisäksi voimme myös ajatella, että olosuhteistamme huolimatta -
Jumala voi nostaa savesta, ja muuttaa elämän suunnan.
Aivan. Hän voi sen tehdä. Haluan puhua tästä hieman.
Jumala pystyy palauttamaan ennalleen sekä uudistamaan.
Joskus ajattelemme, että olemme hukanneet vuosia ja paljon aikaa, -
mutta Jumala voi antaa tuon ajan takaisin.
En tiedä miksi joudumme kärsimään.
Elämme pahassa maailmassa ja pahoja asioita sattuu, -
mutta kerron sen, että Raamattu sanoo Jumalan antavan iloöljyä -
murheen sijaan ja ylistyksen viitan masentuneen hengen sijaan.
Miksi?
Jotta voisimme olla vanhurskauden tammia, "Herran istutuksia".
Se tarkoittaa, että -
kun kärsimyksensä luovuttaa Jumalan käsiin ja -
antaa elämänsä Jumalalle sanoen:
"Herra, tässä on rikkinäisyyteni, kipuni ja sydänsuruni.
Annan ne sinulle."
Silloin Hän kykenee muuttamaan kaiken sen kauniiksi.
Ja se tulee kääntymään sinun parhaaksesi ja kunniaksi Hänelle.
Abrahamin tapauksessa monen ihmisen elämä säästyy.
Yhden miehen kärsimyksen kautta.
Haluan rohkaista, että on eräs, joka voi samaistua kärsimyksiisi, -
sillä Hän kärsi. Hän kuoli ristillä vuoksesi.
Hänen nimensä on Jeesus Kristus. - Aamen.
Kun jatkamme, kuulemme ainutlaatuisesta ylistyksenjohtajasta.
Hän on tunnettu ympäri maailmaa: Don Moen.
Heti tauon jälkeen. Pysykää kanavalla.
Terve! Miten menee? Olen Natalie Wilson S.O.P. Chorale:sta.
Katsotte Käännekohtaa. Pysykää kanavalla.
Rakas Emily, käväisin jälleen tänä aamuna tervehtiäkseni, mutta -
taisit olla myöhässä.
Juoksit ohitseni.
Puoliltapäivin ajattelin, että meillä olisi aikaa, mutta olit -
kiireinen ystäviesi parissa.
Vaikket myöhemmin illalla kutsunut minua, pystyin aistimaan -
yksinäisyytesi ja pelkosi.
Haluan sinun tietävän, että vaikkei sinulla ollut aikaa minulle aamulla -
eikä illalla, niin olen yhä huomenna läsnä, kun heräilet ja toivon -
että se päivä voisi olla päivä, jolloin ehdit viettämään -
aikaa kanssani. Ikuisella rakkaudella, Jeesus
Voit etsiä läpi koko maailmankaikkeuden, muttet koskaan -
löydä ketään, joka tuntee sinut paremmin tai rakastaa sinua enemmän
kuin Jeesus Kristus.
Teemamme on tänään: "Apu on tulossa".
Toivonamme ja rukouksenamme on, että mitä tahansa käyttekin lävitse, -
niin apu taivaasta olisi matkalla. - Todellakin.
Lopetamme tänään näillä Raamatun sanoilla Psalmista 46 jae 1:
"Jumala on meidän turvamme ja väkevyytemme,
apumme hädässä aivan vahva."
Saatatte olla ongelmallisessa tilanteessa, mutta -
ongelman ei tarvitse hallita teitä.
Kun luovutatte elämänne Jeesukselle, Rauhan Ruhtinaalle,
Hän on siltana synkän virran ylitse.
Ette huku, jos pidätte katseenne Hänen sanassaan.
Katseen pitäminen Hänen sanassaan tarkoittaa Raamatun lukemista -
ja selvittämistä, mitä se itselle sanoo. Olkoon ongelma -
mikä tahansa, ottakaa selvää mitä Raamattu asiasta sanoo.
Ja tärkeimpänä, tehkää se, mitä Sanassa sanotaan.
Raamattu on Jumalan ääni meille.
Opi tuntemaan Jumala opiskelemalla hänen sanaansa.
Ylistyksenjohtaja Don Moen ilahduttaa meitä -
kauniilla kappaleella "Rescue". Nähdään ensi kerralla!
Meiltä kaikilta näkemiin ja Jumalan siunausta! - Hei hei!
Olet elämän lähde
minua ei hylätä
Kukaan muu ei riitä
Tartun Sinuun
Jeesus, tarvitsen sinut pelastamaan minut
Minne muualle voin mennä?
Ei ole toista nimeä, joka pelastaa
Valtaa minut armolla, Sinua seuraan
Sydämeni on sinun koko elämäni ajan
Kätesi minun kädessäni, sitä tarvitsen
Kukaan muu ei riitä
Laitan luottamukseni Sinuun
Jeesus, tarvitsen sinut pelastamaan minut
Minne muualle voin mennä?
Ei ole toista nimeä, joka pelastaa
Valtaa minut armolla
Jeesus, tarvitsen sinut pelastamaan minut
Minne muualle voin mennä?
Ei ole toista nimeä, joka pelastaa
Valtaa minut armolla, Sinua seuraan
Vain Sinua
Sinua seuraan
Tällä maailmalla ei ole mitään minulle
Aion seurata Sinua
Tällä maailmalla ei ole mitään minulle
Jeesus, tarvitsen sinut pelastamaan minut
Minne muualle voin mennä?
Ei ole toista nimeä, joka pelastaa
Valtaa minut armolla
Jeesus, tarvitsen sinut pelastamaan minut
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKH 720A