o
Tulossa Käännekohta -ohjelmassa
katsomme yhtä kauheinta massa- murhaa maailmassa.
Katsomme myös, miten tämä nainen selvisi siitä hengissä.
Elämässäni on hetki, jolloin kuulin heidän tulevan etsimään -
joka kerta. Joka kerta minulla oli nämä äänet mielessäni.
kuten: "He tappavat sinut. Sinä kuolet näin. He raiskaavat."
Pysy kanavalla. Käännekohta alkaa nyt.
Tässä ovat isäntämme Kathy Edwards ja Victor Oladokun.
Hei. Tervetuloa kansainväliseen Käännekohtaan.
On aina ilo olla kanssanne.
Tiesitkö, että usko tekee eilisestä ponnahduslaudan,
tästä päivästä uuden alun ja huomisesta rajattoman mahdollisuuden
Monella tapaa juuri tästä on kysymys ohjelmassamme tänään.
Käännetään pahaksi tarkoitettu hyväksi.
Ensin käydään uudestaan sanoinkuvaamattomassa tragediassa -
Nuo sata päivää olivat pirullisimpia koskaan koettuja.
Ruanda.
Ruandan kansanmurha 1994 oli äärettömän kauhun painajainen -
kun n. miljoona ihmistä tapettiin vähän yli kolmessa kuukaudessa.
Riehumiset ja raa'at teurastukset harvoin raportoitiin länsilehdissä.
On surullista, että nytkin maailman tietoisuus joukkumurhasta -
Itse asiassa, ilman elokuvia kuten ' Hotel Ruanda' -
tragedia olisi saattanut jäädä maailmalta huomaamatta.
Kirjeenvaihtaja Gary Lin vie meidät ajassa taaksepäin.
Vuonna 1994 Ruandassa palaa kansallinen väkivalta sata päivää.
Ääri- Hutua Malishat armottomasti teurastavat -
kilpailevan Tutsi-heimon jäseniä.
Kun verenvuodatus loppuu, yli 800000 ihmistä on kuollut.
'World vision' kameraryhmä oli yksi ensimmäisten joukossa, -
joka tallensi hirveyden.
He saapuivat kirkkoon Gagalista koilliseen ja näkivät kauhean näyn
Julmasti murhattujen miesten, naisten ja lasten ruumiita,
jotka oli jätetty mätänemään kevät-sateeseen.
John Schenck otti kuvat.
Kun otin kuvat, muistan laittaneeni kameran harteilleni
ja peittäneeni suuni ja nenäni liinalla öyhkän vuoksi.
Valokuvasin noin 15 sekuntia.
Päässäni alkoi dialogi: Voinko mennä nyt.
Kun kävelin tänne ajattelin, että elämäni epämieluisin tehtävä
oli kävellä tähän kirkkoon.
Kirkosta hän löysi lisää karkeita todisteita -
hyökkääjien verenvuodatuksesta.
He tulittivat ohuen katon lävitse.
Ja heittivät käsikranaatteja alas avuttomiin uhreihinsa
Tämä paikka, joka ei ole suurin, oli täynnä ihmisiä.
Voit kuvitella. Käsikranaatti oli kuin räjähtävä sirpale -
ampuen lävitse ja repien naisia miehiä ja lapsia kappaleiksi.
Nämä sisarukset kuolivat hyökkäyksessä.
Heidän äitinsä Midiatres haavoittui kauheasti.
Silti hän yritti rohkaista ympärillään olevia.
Sanoin mahdollisesti kuolevani. Lapseni ovat kuolleet.
Minun pitäisi rohkaista muita olemaan vahvoja.
Luin Jaakobin kirjettä.
Ja näin, että urheata rohkaisua on osoitettu eniten pahimmissa -
koettelemuksissa ja veri roiskahti välittömästi raamatulleni.
Midiatres ja yksi hänen lapsistansa selvisivät hengissä.
Hänen fyysiset haavansa ovat parantuneet, -
mutta henkiset arvet ovat syvällä.
Kulttuurissamme sinulla saattaa olla paljon sisälläsi, mutta
hymyilet. Sydämessäsi tulvivat kyyneleet. Tällaisia olemme.
Ihmisen sielua ei voi ottaa hänen sydämestänsä ja olettaa, että -
10 vuoden kuluttua riippumatta siitä, mitä hyvää on tapahtunut -
kansa on parantunut ja on aika mennä eteenpäin.
Siihen menee sukupolvien ajan. Et voi koskaan pettää -
anteeksiannon ja sovinnon prosessin hintaa.
Chanckilla on toivoa Ruandalle, -
koska kerran tappopaikkana ollut rakennus on jälleen kirkko.
Tässä seisominen on erityistä, koska tämä on nyt kirkko.
Kymmenen vuotta sitten tämä oli teurastamo.
Se oli häväisty.
Katso paikkaa nyt. Se näyttää inhimilliseltä ja kirkolta.
Näiden kahden ajan välillä on huomattava katkeama.
Juuri siksi halusin tulla tänne, koska tiedän, että elämä jatkuu.
Nämä ihmiset eivät olisi koskaan voineet päässeet tästä yli -
jos he olisivat vain miettineet, mitä tapahtui kymmenen vuotta sitten.
Uskomatonta. Uskomattomat sata päivää.
Jos se olisi tapahtunut muualla maailmassa, -
siitä olisi noussut kansainvälinen kohu.
Kun katsomme mitä tapahtui Ruandassa, minun on myönnettävä, -
että potentiaali samankaltaiselle tapahtumalle -
muualla Afrikassa on yhä suuri.
Maissa tai yhteisöissä, joissa ei ole suvaitsevaisuutta, -
tämä on lopputulos.
Sitä, mitä tapahtui Ruandassa, on täysin mahdotonta puolustaa.
Miten kukaan ihminen saattaa tehdä tällaista toiselle -
huolimatta rodusta tai kansallisuudesta?
Tai mahdollisuus, että se tapahtuu jälleen on yhä olemassa.
Ihmeen kaupalla on niitä, jotka selviytyivät hengissä verisestä -
Ruandan synkeydestä.
Tuottaja Christie Watch esittää meille kauhean, mutta ihmeellisen -
kertomuksen naisesta, joka onnistui selviämään hengissä.
Hän eli jatkuvassa kidutuksen, raiskauksen ja kuoleman pelossa
sulloutuneena pieneen kylpyhuoneeseen 91 päivää.
Tässä on hänen kertomuksensa.
He olivat kaikkialla joka huoneessa.
He kävelivät katolla ja talon päällä.
Kuulet heidät talon sisällä. Tiedät, että he etsivät sinua.
Mikään ei voi pysäyttää heitä tappamasta sinua, -
jos he löytävät sinut.
Et tiedä, mikä ihme tapahtuisi, -
jotta he eivät löytäisi tuota kylpyhuonetta.
Huhtikuussa 1994 kansanmurha alkoi
Miljoona ihmistä kuoli 100 päivän aikana.
Immaculée Ilibagiza selvisi.
Kasvoin Ruandassa kylässäni nimeltänsä Kibuye.
He kutsuivat sitä tuhansien kukkuloiden maaksi.
Vartuimme perheessä, jossa rukoiltiin joka ilta.
Perheeni oli hyvin kristitty ja omistautunut Jumalalle.
Isäni ja äitini olivat molemmat opettajia.
Minulla oli kolme veljeä. Me rakastimme toisiamme paljon.
Kibuye on kylä, joka on jakautunut kolmen eri heimon tai rodun välillä.
Kaksi huomattavinta ovat tutsit ja hutut.
Jos olet pitkä, olet tutsi.
Jos sinulla on suora ja vähän pidempi nenä, sinä olet tutsi.
Jos olet lyhyempi, olet hutu.
Tälläiset asiat ratkaisivat.
Kun kahden heimon jäsenet elivät rauhassa keskenään, -
molempien heimojen radikaalit puolet olivat jatkuvasti sodassa.
Jotkut hallituksen virkamiehet tukivat tätä kansalaissotaa -
omaksi hyödyksensä.
Vuonna 1994 hutu presidentti halusi YK:n tuella lopetta heimotaistelut
Kun hän yritti saada aikaan rauhansopimuksen, -
hänen koneensa ammuttiin alas ennen kuin sopimus tuli voimaan.
Muistan, että hutujen viranomaiset halusivat tappaa tutsit.
He vähensivät ihmiset, jotka äänestävät.
Samalla tavalla, jos demokraatit tai rebublikaanit sanoisivat:-
Tapetaanpa demokraatit tai rebublikaanit niin, että -
he eivät voi saada tarpeeksi ääniä.
Kun presidentti oli tapettu, tutsit tiesivät, että -
heidän loppunsa oli lähellä.
Kuukausia jännitteet olivat kasaantuneet -
Hutumalisha ääriryhmien uhkien rinnalla.
He halusivat eliminoida kaikki tutsit niin, että -
Hutu-heimo voisi hallita.
Jokainen kuunteli radiota kuullakseen, mitä seuraavaksi tapahtuu.
Hallitus oli määrännyt, että kunkin täytyy pysyä kotona.
Kukaan ei poistunut kotoansa. Ei työtä.
Ei koulua. Ei mitään.
Kaikki seisahtui maassa heti kun presidentti kuoli.
Kun he kuuntelivat vaivaavia kommentteja radioistansa, -
heidän pelkonsa kasvoivat suuremmiksi.
Sieltä tuli jatkuvasti kommentteja hutu-malishasta, -
joka meni talosta taloon teurastaen miehiä, naisia ja lapsia.
Hutu-malisha toistuvasti raiskasi äitejä -
ja pakotti aviomiehet ja lapset katsomaan sitä.
He leikkasivat vauvojen ja lasten jäseniä irti -
ja jättivät heidät vuotamaan kuoliaiksi sekä -
kulkukoirien raadeltaviksi.
Immaculeen perhe meni piiloon.
Ainoana tyttärenään hänet raiskattaisiin, kidutettaisiin -
ja tapettaisiin, jos hänet saataisiin kiinni.
Niinpä he lähettivät hänet piiloon erillään.
He lähettivät minut pastorin luokse.
Hän oli naapurimme ja hutu.
He tunsivat hänet henkilönä, joka ei tappaisi.
Kun hän oli tullut pastorin luokse, tämä piiloitti hänet pieneen -
kylpyhuoneeseen, joka oli liitettynä hänen makuuhuoneeseensa.
Päivän päättyessä siellä oli kuusi muuta naista -
tarrautuneena toisiinsa kylmällä kylpyhuoneen lattialla.
Hän sanoi: Istukaa siinä älkääkä puhuko.
ÄIkää edes huuhdelko vettä alas -
kunnes joku huuhtelee vettä viereisessä kylpyhuoneessa, -
koska en kerro edes lapsilleni -
enkä ihmisille, jotka työskentelevät minulle.
Kerron heille, että hukkasin tämän kylpyhuoneen avaimen.
Kerro parista ensimmäisestä päivästä tuossa kylpyhuoneessa.
Olin raivoissani ja vihainen.
Miten tämä saattoi tapahtua minulle.
7 muuta naista oli ahdettu yhteen huoneeseen.
Ilma oli paksu ja oli vaikea liikkua tai hengittää.
Seinät olivat niin ohuet, -
että he saattoivat kuulla tappajien äänet ulkopuolella.
Nämä nauroivat ja kerskuivat valloituksestansa.
Saatoin kuulla kirkumista ulkopuolelta.
Ihmiset olivat alkaneet tappaa toisiansa.
Se oli minulle tuskallista.
Todellinen tunne tuli, -
kun he alkoivat tarkastaa taloa.
300-400 hutua tungeksi pastorin taloon etsien piiloutuneita tutseja.
Kukaan ei koskenut minuun, mutta saatoin tuntea fyysisesti -
ikään kuin neulat olisivat pistäneet lävitseni.
Todella lävistäen kehoni. Kipua.
Se oli vain sisältä polttaen sinut elävältä.
Luoja, että toivoin, ettei minun tarvitsisi käydä tätä lävitse.
Henkisesti ja emotionaalisesti uupuneena -
Immaculee ei ollut nukkunut eikä syönyt päiviin.
Hän oli avuton.
Vain Jumala kykenisi pelastamaan hänet, -
mutta hän ei ollut täysin vakuuttunut Hänen olemassaolostaan.
Entäpä, jos Häntä ei ollut olemassakaan?
Ja sinä haluat Hänet juuri tänne.
Hänen täytyy olla olemassa. Tarvitsen Hänet tänne.
Minä pyydän Jumalalta: "Jos vain teet tämän minulle.
Ole hyvä äläkä anna heidän löytää minua. "
Immaculeen rukoillessa Pyhä Henki antoi hänelle idean.
Hän pyysi pastoria siirtämään kaapin kylpyhuoneen oven eteen.
Tuntien ajan tappajat etsivät joka paikasta talosta.
Ihmeen kaupalla kukaan ei nähnyt kylpyhuoneen ovea.
Elämässäni on minuutti, jolloin kuulin -
että he etsivät minut joka kerta.
Joka kerta kuulen nämä äänet mielessäni kuten: -
"He tulevat tappamaan sinut. Kuolet tällä tavalla.
He tulevat raiskaamaan sinut. "
Tunsin ikään kuin paholainen kertoisi minulle -
olkani ylitse, mitä minulle tulisi tapahtumaan.
Se oli niin tuskallista.
Sitten sanoin itselleni: "rukoile koko ajan "
niin, että tämä paholainen lähtee pois luotani.
Kun sanoin rukoukseni, -
paras asia oli se, että päätin todella tuntea Jumalan.
Tarkoittaa sitä, mitä rukoilin. Sanoa ne vilpittömästi.
Halusin, että Jumala tulisi lähemmäksi.
Että hän näyttäisi minulle, mitä joka sana tarkoittaa.
Mitä Isä meidän tarkoittaa?
Se tarkoittaa isää.
Isän rakkautta.
Miten isä rakastaa?
Muistan, miten isäni rakasti minua, -
mutta halusin tietää, miten Jumala rakastaa meitä.
Ja, jos Hän on todellinen Isä, -
se tarkoittaa, että Hän rakastaa meitä -
enemmän kuin maalliset isämme.
Jos Hän loi minut, -
vaikein kohta oli uskoa, että, Hän on jokaisen Isä -
jopa noiden, jotka olivat tappamassa minua -
ja etsimässä minua.
Tuo oli karvas totuus, joka minun oli kohdattava.
Kauhua, pelkoa ja epätoivoinen avunhuuto.
Päätösosa Immaculeen kertomuksesta tulossa -
heti tämän jälkeen. Pysy seurassamme.
Sallikaa lasten tulla luokseni. ÄIkää lähettäkö heitä pois.
Taivasten valtakunta kuuluu heidän kaltaisillensa.
Kerron teille totuuden. Joka ei ota vastaan Jumalan valtakuntaa -
kuten lapsi, ei pääse sinne sisälle.
Kun otamme Kristuksen vastaan Pelastajanamme, meistä tulee -
Jumalan lapsia. Oletko laittanut uskosi Häneen?
Tervetuloa takaisin Käännekohta kansainväliseen.
Katselemme Ruandan joukkomurhaa, -
joka järkytti maailmaa yli vuosikymmen sitten, -
hengissäselviämiskertomuksen välityksellä.
Immaculee on kyyristyneenä pienessä kylpyhuoneessa -
7 muun kanssa ja miettii surmataanko hänet seuraavaksi.
Kirjeenvaihtaja Christy Watch jatkaa hänen kertomustansa.
Immacule halusi ymmärtää, kuka Jumala oli. Hänen tarvitsi ymmärtää
Niinpä kun pastori, joka piilotti heidät, toi heille ruokaa, -
Immaculee pyysi jotain muuta.
Pyysin häneltä raamatun. Sieluni oli janoinen.
En tuntenut huolta kehostani enää.
Luin raamattua saadakseni opastusta, totuutta.
Halusin tietää askel askeleelta,
mitä Sinä haluat minun tekevän. Halusin lukea rivi riviltä, -
jos sanot 'luota!', haluan kokeilla sitä.
Jos sanot minulle ' Rakasta heitä', yrittän sitä.
Hän lukee kohdan kirjoittamastaan kirjasta 'Elossa kertoakseen'
Immaculee muistaa ajan, jolloin hän tajusi, -
ettei hän koskaan enää olisi sama.
Seitsemän viikkoa kylpyhuoneessa -
ovat riuduttaneet meidät pelottavasti.
Me olimme kutistumassa.
Nälkiintymisemme seurauksena olimme heikkoja -
ja meitä pyörrytti.
Vaatteitteni perusteella saatoin sanoa, -
että olin laihtunut ainakin 40 naulaa.
Ihomme oli kalpea. Huulemme olivat halkeilleet.
Ikenemme olivat turvonneet ja arat.
Tilannettamme huononsi se, ettemme olleet päässeet suihkuun -
tai vaihtaneet vaatteita ja siksi meitä vaivasivat ilkeät kehotäit.
Saatoimme nähdä niiden kävelevän kasvojemme ylitse.
Emme ehkä olleet kaunis näky, -
mutten ollut koskaan tuntenut itseäni kauniimmaksi.
Muistan tämän.
Ikään kuin olisin ollut rakastumassa Jumalaan.
Tuntui, että minulla oli kaikki, mitä halusin elämässä.
Tuona aikana kiitin Jumalaa.
Joka solu kehossani -
reagoi siihen, että Jumala on rakkaus.
Tuolloin kysyin Jumalalta: "Kerro, mitä haluat minun tekevän?"
Ja minä tekisin sen.
Suhteeni Jumalaan kasvoi.
Huolimatta tappajien aiheuttamasta tuskasta, -
hän uskoi Herran suojelevan häntä.
Hän sanoi: " Laitan ristini oveen.
Kukaan ei tule tästä ovesta sisään-
koska ristini on siellä.
Hän sanoi: Luota minuun. Kuulen rukouksesi. "
Hän ei ainoastaan suojellut häntä vaan myös valmisti häntä.
Hän sanoi: "Kun pääset vapaaksi, vanhempasi ovat kuolleet.
Jokainen jälkeesi jäänyt on kuollut."
Hän sanoi: "Jos luotat minuun edelleen, jos käännyt puoleeni, -
olen kanssasi.
Rakastan sinua ja annan sinulle -
enemmän kuin vanhempasi voivat antaa sinulle. "
Muistan kiljuneeni ja sanoneeni: -
"Jos sinä olet voinut huolehtia vanhemmistani -
Ja jos voit olla isäni, -
ja kaikkeni, mistä olen huolissani?"
Immaculee saisi myöhemmin selville, että hänen vanhempansa ja veljensä -
olivat hakattu häijysti ja teurastettu veitsillä.
Kuinka voit saatoit olla vihaamatta perheesi tappajia?
Armosta.
Se ei tapahtunut, koska halusin sen tapahtuvan.
Se tapahtui, koska päätin rukoilla, -
pitää kiinni Jumalasta ja ymmärtää Jumalaa.
Kun kerran ymmärrät, kuka Hän on. Hän rakastaa äärettömästi.
Kerran tunsin, että Hän opetti minulle -
anteeksiannosta, vihaamisesta ja rakkaudesta.
Tietysti sanoin: "Nuo ihmiset ovat pahoja. "
Tuo oli ensireaktioni. Älä sano: Rakasta heitä.
Sitten sanoin: "Kerro vain, miten teen sen?"
Immaculee, "Synti on kauheaa"
Vihaa sitä. Kuinka vihaat sitä?
Rukoilemalla näiden ihmisten puolesta, -
jotta he vapautuisivat pahan vallasta.
Kuinka vihaisit ihmistä, jonka sama Jumala on luonut?
Kun hän oli ollut 91 päivää kylpyhuoneessa, -
oli vihdoin turvallista lähteä sieltä.
Heikkona ja voimattomana hän tiesi, että vain Jumala oli voinut -
valmistaa häntä siihen, mitä tuli seuraavaksi.
Joka puolella tietä oli ruumiita. Kun tulimme ulos kylpyhuoneesta,
Kaikkialla, mistä kuljimme, oli ruumiita.
Ranskalaiset sotilaat lupasivat turvan Immaculeelle -
ja 50 muulle tutsi-pakolaiselle.
Heitä nöyryytettiin, kun ranskalaiset hylkäsivät heidät -
1000 hutu-malishan keskellä.
Heillä oli pitkiä painavia verisiä veitsiä.
Jokaisella oli pitkä painava veitsi.
Luulitko kuolevasi tuona päivänä?
Se käväisi mielessäni hetken. Ajattelin, että tässä se on.
Sitten jokin sanoi minulle: "Sinä et luovuta viime hetkellä.
Sinä luotit Jumalaan niin paljon."
Ja sanoin Jumalalle: 'Sinä näytit minulle, että olet lähelläni.
Olet täällä. Et salli tämän tapahtua nyt.
Luotin Sinuun kylpyhuoneessa.
He olivat niin lähellä. Sinä näytit minulle, että teit sen.
Se ei ollut onnea. Se ei ollut sattumaa.
Se tapahtui, koska Sinä olit siellä."
Jokin sanoi minulle: -
"Tällä tavalla tulet tietämään, että olen kanssasi.
Sitten tappajat tulivat paikalle. Hän katsoi minuun vihaisena.
Voin muistaa hänen punaiset silmänsä.
Hän työntää minua alas.
Hän ajattelee: " Ei enää hetkeäkään. Olet kiikissä."
Tuo oli taistelu hyvän ja pahan välillä. Tunsin sen.
Jumala tulee puhumaan. Jumala tulee tekemään sen. En minä.
Pyydän: "Jumala tule tänne."
Katson häneen. Rukoilen, että paha tulisi ulos.
Rukoilen: Häivy pahuus!
Sitten mies kadotti voimansa silmissään.
Mies pudotti veitsensä ja käveli pois.
Immaculee ohjasi ryhmän tappajajoukkion lävitse.
Vaikka he ympäröivät hänet kuin vertahaistavat hait, -
ei yksikään heistä koskenut häneen tai muihin tutseihin.
Sanoin: "Jumala, jos he koskevat minuun, jos he leikkaavat -
veitset eivät tule koskemaan minuun.
Niin lujasti: Sinä teet sen.
Sinä sanoit, että voit tehdä mitä vain. "
Immaculee oli yksi niistä harvoista, jotka selvisivät -
tuosta kauheasta kansanmurhasta.
Kului kuukausia ja hänen perheensä kohtalo painui hänen mieleensä.
Jumalan myötätunto, armo ja rakkaus kannattivat häntä -
ja lohduttivat häntä.
Jumalan voima hänen elämässänsä ei koskaan olisi yhtä selvä kuin -
silloin, kun hän tapasi kasvotusten miehen, joka tappoi hänen perheensä.
Menin sinne ennen kaikkea siksi, että -
vankilan johtaja, oli isäni ystävä.
Hän soitti minulle ja halusi minun menevän vankilaan.
Hän halusi, että tapaisin hänet ja että löisin tappajaa kasvoihin.
Hän ajatteli, että tämä oli parasta, mitä hän voisi tehdä -
hengissäselvinneiden hyväksi.
Hän oli myös itse selvinnyt hengissä.
Ryhmämme johtaja käski meitä tekemään yllätyshyökkäyksen taloon-
riisumaan heidät alasti -
ja raiskaamaan heidät.
Ja tappamaan heidät miekoilla ja veitsillä.
Tunnen hänet. Kunnioitin häntä.
Henkilö, jonka kotiin minulla oli tapana mennä, kuin vanhempi.
Vihasin nähdä hänet likaisena.
Itkin, kun näin hänet tuollaisena. Minusta tuntui pahalta.
Aloin verrata häntä isääni.
Sinusta tuntui pahalta perheesi tappaneen miehen vuoksi.
Niin tunsin.
Joka metsästi sinua kuin eläintä? Se on hullua.
Sanoin itselleni: "Kaikki on hyvin, todellakin."
Annan sinulle anteeksi. Käsittele asia.
Se on suurempi kuin minä. Käsittele vain asia.
Toivon, että löydät toivon.
Tiedätkös, oli helpotus, että -
tiesin, ettei mikään tulisi koettelemaan minua kuten tämä.
Immaculee oli löytänyt vapauden useammalla kuin yhdellä tavalla.
Nykyään hän elää New Yorkissa miehensä ja kahden lapsensa kanssa.
Äskettäisellä vierailullaan Ruandaan hän suri menetettyjä henkiä -
ja niitä, jotka eivät koskaan näkisi Jumalan kasvoja.
Minusta tuntuu siltä, että -
se, että pitää Jumalaa ykkössijalla elämässänsä, -
on suurin opetus elämässä.
Kaikki muu tulee sen jälkeen.
Kun tunnet Hänet. Kun kerran ymmärrät Hänen -
hallintavaltansa elämässäsi, oikeasti, vilpittömästi, -
annat anteeksi ja rakastat.
Ja teet kaikkea muuta.
Tarkoitan, että kaikki hyvä tulee tästä suhteesta Häneen.
Uskon, että sen Hän vei minut ymmärtämään.
Mikä voimallinen tosielämän kertomus Jumalan armosta.
Saatat katsoa ohjelmaamme ja sanoa: "Miten tällaista voi tapahtua?"
Se tapahtui ja se voi tapahtua yhä.
Kuten Kathy ja minä sanoimme aiemmin: Missä tahansa yhteisössä -
tai kansassa, missä on suvaitsemattomuutta -
voi tapahtua samanlainen joukkomurha kuin Ruandassa.
Ruanda, kerran rauhallinen maa, seuraavassa hetkessä -
uskomattomien julmuuksien maa.
Hän, joka viipyy Kaikkivaltiaan salaisessa paikassa, -
tulee pysymään Kaikkivaltiaan suojassa.
Tuollaisessa paikassa Immacule havaitsi olevansa.
Jumala oli hänelle armollinen.
Jumala pelasti ja suojeli häntä.
Tarkoittaako tuo, ettei Jumala rakastanut miljoonaa, -
jotka kuolivat. Ei se tarkoita sitä.
Haluan jakaa kanssasi jotain Saarnaajan kirjasta.
Saarnaajan yhdeksännessä luvussa sanotaan:
"Nopeat juoksijat eivät aina voita kilpailua
eikä taistelu ole aina vahvoja varten."
Ruoka ei aina tule viisaalle eikä rikkaus älykkäälle.
Suosio ei aina tule oppineelle, mutta aika ja sattuma tapahtuvat -
kaikille. Etkä koskaan tiedä, milloin aikasi on tullut.
Käyt ehkä läpi vaikeita aikoja. Elämässäsi voi olla koettelemuksia.
Haluan rohkaista sinua. Käänny Jumalan puoleen.
Kun teemme päätöksen seurata Kristusta, Luojaamme.
Se tärkein päätös jonka ikinä tulemme tekemään.
Jumala pitää sinusta huolen. Käänny Hänen puoleensa.
Tämä muuttaa elämäsi.
Palaamme pian.
Auringon noususta sen laskuun -
olkoon Jumalan nimi ylistetty -
kansojen keskuudessa.
Ylistäkää Herraa, koska ilo Herrassa on teidän väkevyytenne.
Tämänpäiväinen ohjelmamme tuo esiin sen, että -
todellakin elämme pahassa maailmassa.
Tragedia voi olla ovellamme hetkenä minä hyvänsä.
Meidän ei tarvitse kävellä yksin.
On yksi, joka voi kantaa meidät läpi kuoleman varjon laakson.
Olemme nähneet sen tänään. Olemme kuulleet ensikäden tilityksen -
ohjelmassamme tänään. Tuollainen turva, suojelus ja rakkaus -
voi olla sinun juuri nyt. Se löytyy Jeesuksessa.
Kuten mainitsimme aikaisemmin, usko tekee eilisestä ponnahduslaudan, -
tästä päivästä uuden alun ja -
huomisesta rajattoman mahdollisuuden.
Siitä, mitä käynetkin lävitse tänään -
voi tulla sinulle ponnahduslauta huomiseen.
Liity seuraamme ensi kerralla. Täältä kaikilta -
meiltä näkemiin. Jumalan siunausta. Nähdään ensi kerralla.
Ristin juurella, missä armo ja kärsimys kohtaavat.
Olet osoittanut rakkautesi -
vastaanottamasi tuomion välityksellä.
Olet sydämessäni.
Nyt voin vaihtaa tuhkan kauneudeksi.
Ja missä anteeksianto kuin kuninkaallinen majesteetti -
tulee suutelemaan armon jalkateriä.
Laitan kaikki kuormani ristin juurelle.
Ristin juurella minusta tulee eheä.
Sinä olet antanut minulle rakkautta -
kuolemalla puolestani.
Ja Sinä olet sydämessäni.
Mikäli tämä ohjelma kosketti sinua ja haluat tukea ohjemien käännös- ja tekstitystyötä soita tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm) Nordea: 111230-342789 viite: 7744 OKU 1944A
Suomennos: Suvi Niskanen