ELÄMYKSIÄ
KOKKAUSTA
LÖYDÄ ISRAEL
MAISTA JA NÄE
NÄHTÄVYYKSIÄ
HYVÄÄ SEURAA
USKON JUURIA
MATKUSTA TYYLILLÄ
UUSIA YSTÄVIÄ
AUTA ISRAELIN KANSAA
JUURET LÄHTEELLÄ
Tässä jaksossa tapaamme huippu- kuvanveistäjä Sam Philipen Israelista.
Hänen erikoisalaansa on raamattuaiheinen taide.
Raamattu herää eloon Samin valimolla, -
jossa taiteilijat työstävät metalli-, keramiikka- ja kiviveistoksia -
Raamatun kertomuksista, kuten Tuhlaajapojasta.
"Hän lähti isänsä luo. Kun hän vielä oli kaukana, -
isä näki hänet, armahti häntä, -
juoksi häntä vastaan ja syleili ja suuteli häntä" [vapaa käännös].
Teen paljon raamattuaiheista taidetta.
Työni kuvaavat erilaisia kohtauksia Raamatun kertomuksista -
ja juutalaiskansan perinnöstä.
Tämä on luultavasti innostavimpia töitäni, -
koska kertomus on hyvin erityinen.
Siinä on paljon muutakin kuin Jaakobin uni.
Jumala ilmoitti itsensä Jaakobille unessa.
Hän opetti Jaakobille perinnöllisyystieteestä ja DNA:sta.
Myöhemmin 1. Moos. 31:ssä, -
että Jaakob teki sopimuksen appensa Laabanin kanssa.
Jaakob tiesi, että vaikka hän ottaisi muita kuin yksivärisiä eläimiä, -
hän silti saisi, mitä hän halusi.
Se on jännä juttu.
Siksi tikapuissani on DNA:n rakenne, kaksoiskierre.
Se muistuttaa hyvin paljon DNA:n kaksoiskierrettä, -
koska Jaakob oli ensimmäinen ihminen, -
jolle Jumala opetti DNA:sta.
Tikapuiden rakenne tulee siitä.
Minua todella hämmästyttää, -
miten taiteilijana yhdistät yhtäkkiä tämän kaiken DNA:han.
Kun työstän veistosta, eritoten raamattuaiheista veistosta, -
teen tutkimukseni. Ensimmäiseksi menen tapahtumapaikalle.
Tässä tapauksessa se oli Beetel.
Yritän aistia tapahtumapaikan ja seudun tunnelmaa.
Minulle Jaakob ja voima, jonka Jumala hänelle antoi, ovat merkittäviä.
Merkittävämpiä kuin monet muut Raamatun kertomukset.
Toinen merkittävä juttu Jaakobista on se, -
että Jaakob oli ensimmäinen ihminen, joka rakensi rukouspaikan Jumalalle.
Hän otti kiven päänaluseksi.
Hän laski sen maahan ja lausui siunauksen.
Siitä voi lukea 1. Moos. 28:ssa.
Se oli itse asiassa ensimmäinen temppeli.
Raamatun ensimmäinen temppeli ja rukouspaikka. Sen teki Jaakob.
Kun miettii sen merkitystä, -
se antoi sysäyksen veistokselle.
Siinä yhdistyy monta voimallista asiaa juutalaiskansalle.
Tällaiset isot työt, kuten Jaakobin tikapuut, maksavat varmasti paljon.
Totta. Jaakobin tikapuiden hinta on ainakin kuusinumeroinen dollareissa.
Osaatko arvioida, montako työtuntia siihen menee?
Työn valmistumiseen menee vuosi.
Sinä aikana sitä on työstämässä kymmenen ihmistä -
vahahuoneessa keramiikkahuoneessa, -
valuhuoneessa, patinointihuoneessa, pronssi. Ja se valmistetaan Israelissa.
Tämä on ainoa ja oikea.
Sen mallina käytin menoraa Tituksen riemukaaresta Roomasta.
Monet ovat valmistaneet menoran, temppelin menoran.
Itse taiteilijana koin, että lähin aito menora -
on kuvattuna Tituksen riemukaaressa, koska se tuotiin Jerusalemista.
Siitä todistaa Josefus Flavius.
Se kuljetettiin Roomaan.
Onko se siellä edelleen? - Siitä puhutaan.
He veivät sen, ja taiteilija ikuisti sen Tituksen riemukaareen.
Riemukaari on yli 2 000 vuotta vanha.
Lopuksi menora kullataan 24 karaatin kullalla.
Siitä tulee hyvin kallis.
Se tulee uuteen projektiini Ma'ale Adumimiin, -
"Jerusalemin itäporttiin".
Pystytän sinne 14-metrisen oliivipuun -
betonista.
Sen sisälle voi mennä ja katsella arkeologista kaivausta, -
muka arkeologista kaivausta.
Siellä on menora, liitonarkki ja Kuolleenmeren kääröt ruukuissa.
Yhtenä päivänä valimolla vierailun jälkeen -
kävimme Sam Philipen kanssa tarkastamassa Elämän puu -projektin.
1. Moos. 2: "Ja Herra Jumala istutti paratiisin Eedeniin, itään, -
ja asetti sinne ihmisen, jonka hän oli tehnyt.
Ja Herra Jumala kasvatti maasta kaikkinaisia puita, -
ihania nähdä ja hyviä syödä, -
ja elämän puun keskelle paratiisia".
Lähdimme ajamaan Jerusalemista kohti aavikkoa.
Taidamme olla Ma'ale Adumimissa. - Niin olemme.
Kerropa siitä.
Ma'ale Adumim rakennettiin Jerusalemin yhteyteen -
suojaamaan Jerusalemia idästä.
Vielä 1970-luvun alla näillä kukkuloilla ei ollut mitään.
Täällä näytti pitkälti samalla kuin tuolla.
Nykyään Ma'ale Adumimin kaupungissa on liki 50 000 asukasta.
Se on kaunis kaupunki. Hyvin hoidettu ja siisti.
Tänne on rakennettu kaunis puisto, Shamirin puisto. Se näkyy tuolla.
Näen Shamirin puistossa jotain, -
joka muistuttaa puuta Tarusta sormusten herrasta.
Se on ihan kuin elokuvalavaste.
En ole ikinä nähnyt vastaavaa.
Se näyttää metallilta, raudalta.
Tämä on veistokseni, jota olen rakentanut nyt kaksi vuotta.
Sen nimi on Elämän puu.
Se tullaan vielä rappaamaan.
Nyt siitä näkyy metallirunko ja sitä peittävä metalliverkko.
Noin viikon päästä rappaamme sen betonilla.
Sen jälkeen se veistetään, niin se tulee näyttämään puulta.
Miksi sen vieressä on pysäköintialue?
En tiedä, mitä varten se on.
Minäpä kerron. Kaupunki, joka antoi minulle maan, -
on rakentamassa vierailukeskusta.
Puiston yhteydessä on ravintoloita.
Kuolleenmeren bussit voivat pysähtyä tässä.
Ihmiset voivat syödä ja istua järven rannalla.
Rakennan paikkaa, jossa he voivat vierailla.
He voivat mennä sisälle puuhun.
Puun sisällä on useita esineitä.
Kaupunki rakensi pysäköintialueen busseille.
Muistan täältä Laupiaan samarialaisen majatalon ja kameliratsastukset.
Majatalo on vielä kolmisen kilometriä itään.
Tänne on Jerusalemista vain noin kolme kilometriä.
Tänne voi pysähtyä lounaalle ja jatkaa itään tai takaisin Jerusalemiin.
Tapasin laulaa laulua Oliver Twist -musikaalista: -
"Syön, vihdoinkin syön".
Mennäänpä katsomaan paikkoja lähempää.
Käydään sen jälkeen haukkaamassa jotain. - Hyvä idea.
Rakenne näyttää siltä, -
kuin 10 000 metallihenkaria olisi kieputettu yhteen.
Aloitin tämän projektin jo lähes 2 vuotta sitten.
Tästä tulee Elämän puu, -
luultavasti Lähi-idän suurin Elämän puu.
Sillä on korkeutta noin 15 metriä, kuten näet.
Se on tehty teräksestä. Se rapataan betonilla.
Viimeksi kuluneet puoli vuotta -
olen tiimini kanssa rakentanut runkoa metallilla ja verkolla, metalliverkolla.
Kun alamme rapata sitä, betoni myös pysyy kiinni.
Kun rappaus on valmis, voin aloittaa Elämän puun veistämisen.
Siitä tulee näöltään oliivipuu.
Tuolla noin on vanha oliivipuu, jonka löysin.
Se on noin tuhat vuotta vanha.
Yritän saada veistoksen näyttämään samalta.
Mutta on yksi ero. Sinne voi mennä sisälle.
Puun sisään voi mennä.
Sinne puun sisään pohjalle tulee lasilattia.
Sen läpi näkee Kuolleenmeren kääröjen kaivaukset.
Minulla on kääröistä näköiskappaleita.
Annoin yhden käärön paaville tavatessani hänet Roomassa.
Ajatuksena on, että ihmiset näkevät lattian läpi ruukkuja.
Ruukuissa he näkevät kääröjä.
Kun kävelee sisään, sivulla on kaksi esinettä.
Yksi on liitonarkki oikeassa Raamatun mittakaavassa.
Sen päällä ovat kerubit.
Samoin kymmenen käskyä heti vieressä.
Toiseksi siellä on temppelin menora.
Sen jälkeen kun kävin Roomassa, -
tutkin päiväkausien ajan kuvaa Tituksen riemukaaresta.
Sekin on esillä puun sisäpuolella.
Kun kävijä menee sisään, hän oppii perinnöstämme ja historiastamme.
Ja hän nauttii tästä kauniista paikasta.
Ihmeellistä. En ole ikinä pitänyt Ma'ale Adumimia turistikeskuksena.
Oletan, ettet aio piilotella Elämän puuta.
Kutsut ihmisiä tulemaan.
Alueella liikkuu kesäisin, kuten nyt, -
sadoittain busseja. Tänne pysähdytään lounaalle.
Matkalla tänne näkee tien vieressä beduiinitelttoja ja -perheitä.
Näkee aavikon ja Öljymäen Jerusalemissa.
Voi tutustua keidasmaiseen Shamirin puistoon täällä.
Tämä on kiva paikka. - Niin on. Ja kaikki on lähellä.
Kun käy Öljymäellä, voi pysähtyä tässä -
ja jatkaa sitten Kuolleellemerelle. Tämä on reitin varrella.
Minulla on vielä kysymys.
Voitko selittää Raamatun näkökulmasta, -
miksi Elämän puu on merkittävä?
Elämän puu on symboli.
Se on yhteytemme Jumalaan.
Me kaikki uskomme, että kerran koittaa päivä, kun Messias saapuu.
Silloin kaikki nimet, jotka on merkitty Elämän puuhun, -
kaikki ne sielut palaavat Jumalan luo.
Elämän puu on symboli. Se mainitaan Raamatussa.
Olen aina kuvitellut sen mielessäni.
Ja halusin nähdä sen elinaikanani.
Niinpä päätin luoda sen.
Jos se on kuin "Viulunsoittajan katolla" Tevje: "L'chaim! Elämälle!"
Se on kiva tarina, mutta nyt puhumme keskeisestä asiasta -
juutalaisessa ja kristillisessä perinnössä ja yhteydessä Jumalaan.
Aamen! Se voittaa.
Meidän täytyy ehdottomasti tulla käymään, kun tämä on valmis.
Minua kiinnostaa tarkastella hieman lähemmin teräsverkkoa -
ja Elämän puun runkoa.
Sam on tehnyt Elämän puun oksat 50 tonnista terästä.
Viisi kerrosta korkea runko on ankkuroitu paksuun betonipohjaan.
Se täyttää turvallisuusvaatimukset.
Ma'ale Adumimissa on kovia tuulia etenkin talvisin.
Teräspalkkien ympärillä on teräsverkkoa, -
joka on taivutettu oikeaan muotoon ja vahvistettu harjateräksellä.
Runko rapataan betonilla, niin se alkaa näyttää puulta.
Täältä ylhäältä se näyttää erilaiselta.
Mitä voit kertoa, kun katsot puuta täältä ylhäältä päin?
Voin jo kuvitella Elämän puun.
Kun betonirappaus on valmis, alkaa käsityö.
Toisin sanoen seison tässä ja veistän sen oikean puun näköiseksi.
Raudoittaminen kestää kauan. Täytyy käydä joka kohta läpi.
Jos teemme virheen, betoni ei pysy kiinni.
Sitä me emme halua.
Tässä täytyy edetä hyvin tarkasti, jotta rakenne on vahva ja kestävä.
Kun betoni on kuivaa, voimme alkaa veistää.
Siinä menee muutama kuukausi.
Alusta loppuun miten kauan se kestää?
Alusta loppuun sanoisin kaksi vuotta.
Se on kuin viisikerroksinen talo, mutta tämä ei ole talo.
Tämä on paljon monimutkaisempi, sillä tämä on taideteos.
Tässä ei vain asenneta tiiltä tiilen päälle.
Se pitää saada sen näköiseksi kuin haluaa.
Rakenne on ihmeellinen, korkea ja suurenmoinen.
Odotan jo näkeväni sen valmiina.
Kun kerran olemme täällä, kerron työmiehelle, mitä pitää tehdä.
Tästä pitää tiivistää. Väli on liian pitkä.
Betoni ei pysy.
Tästä pitää ottaa vähän pois.
Oikealla takanani näet kauniin pysäköintialueen.
Ma'ale Adumimin kaupunki rakensi sen.
Näin vieraat pääsevät tänne nauttimaan pysähdyksestä, -
kun he tulevat puistoon.
IISAKIN UHRAAMINEN
Viikon sana on 'pesel'. Se tarkoittaa 'veistosta'.
Mutta kuka veistoksen tekee? 'Pasal', kuvanveistäjä.
Tässä siis teille kaikille viikon sana: 'pesal' tai 'pasal'.
Saat valita. Muista opetella se, niin sanotaan se, kun tavataan.
Pesel.
SAM PHILIPEN VEISTOKSIA BEIT SHE'ANISSA.
BAR KOCHBA
HARPPUA SOITTAVA DAAVID
GLADIAATTORI
SAULIN MIEKKA JA KILPI
Sam, tämä on uskomatonta. Ma'ale Adumimin sydämessä -
on valmis teos, jota voimme ihailla. Kuka tämä on?
Tässä on Anne Frank. Hän istuu kirjoittamassa päiväkirjaansa.
Valmistettu pronssista.
Näyttää aivan koulupöydältä. - Nimenomaan.
Kävin Amsterdamissa.
Huomasin, että hänen piilopaikkansa oli kirjahyllyn takana.
Kun minulle sanottiin, että tuo sähkökaappi pitää poistaa, -
käskin jättää sen siihen. Maalasin siihen kirjahyllyn.
Annen taakse aitaan kiinnitin oksia.
Ne symboloivat puuta, jota hän katseli ikkunasta. Kastanjapuuta.
En huomannutkaan. Takana on oksia.
Kastanjapuun oksia ja piikkilankaa. Se sopii kertomukseen.
Todella uskomatonta.
Ja tuo on kuin ullakko. Ja lamppu.
Kirjoitus tässä on hollantia.
Kirjoitimme tähän: "Kaikesta huolimatta -
minä uskon yhä, että sydämessään ihmiset ovat hyviä."
Se tässä lukee hollanniksi.
Mutta Israelin lipun kanssa ei ole Hollannin vaan Yhdysvaltojen lippu.
Tässä on Yhdysvaltojen ja Israelin liput, -
sillä tämä oli osa projektia, jossa olin mukana.
Järjestö oli Yhdysvalloista.
Ajatuksena oli, että lapset ovat -
aikuisten vihan, kiihkoilun ja tietämättömyyden suurimpia uhreja.
Yritämme suojella lapsia.
Kaikki tuntevat Anne Frankin.
Hän symboloi paitsi holokaustin uhreja myös lasten suojelua kaikkialla.
Kaunista.
Tuolla on kolme isoa koulua.
Täällä käy tuhansia koululaisia.
He voivat nähdä Anne Frankin ja lukea hänen päiväkirjaansa.
Ja tämä kestää kovaakin säätä. - Kestää.
Se koki jo yhden hyvin kovan talven.
Satoi paljon. Se on täydellinen.
Näimme rakenteilla olevat Jaakobin tikapuut.
Katselimme Elämän puuta, jota rakennetaan.
Mutta tämä on tarkimmin vaalittuja muistojamme.
Holokaustissa tapettiin kuusi miljoonaa juutalaista.
Luultavasti yli miljoona oli lapsia. Anne edustaa lapsia.
Hän edustaa holokaustia ja sitä, miten tärkeää on, ettemme ikinä unohda, -
vaan kerromme tästä sukupolvelle toisensa jälkeen.
Kaunis teos.
Asuimme Etelä-Jugoslaviassa Kosovossa.
Kun saksalaiset tulivat, he etsivät isääni, -
koska hän oli tunnettu kaupungissamme.
He eivät löytäneet isääni. He menivät toisen juutalaismiehen luo.
Hänellä oli poika. Poika hirtettiin.
Muutin Israeliin vuonna 1977.
Isälleni sanottiin: "Menkää nopeasti Marokkoon."
"Siellä ei ole natseja."
Kun olimme Marokossa, -
he veivät kaksi poikaamme.
Ensimmäisen, 21-vuotiaan he tappoivat.
Ja toinen palasi ilman silmiä.
Sellainen, joka on kokenut vaikeuksia, -
kestää aina paremmin kuin sellainen, joka ei ole kokenut.
Se on elämää.
Kaikki pitää oppia.
Kun saavuimme Israeliin, meille annettiin vaaleaa leipää ja hilloa.
Se oli maukkainta maailmassa!
Kukaan ei voi pyyhkiä holokaustin muistoa, -
mutta yhdessä voimme auttaa eloonjääneitä -
elämään mukavasti ja arvokkaasti.
Tavoitteemme on antaa taloudellista apua, lämpöä -
ja yhteyttä holokaustin eloonjääneille Israelissa.
Huoneessani on lämpöpatteri. Se on nytkin päällä.
Jos minulla ei ole mitään tekemistä, pelaan koneella bridgeä.
Yritän nauttia niistä asioista, joista osaan.
Ja jos en osaa jotain, jätän ne nuoremmille.
Sain juuri uuden lämpöpatterin ja huovan.
Kiitos paljon!
Todella, monet kiitokset! Tämä on iso apu.
Kiitos!
Osoitetaan heille, kuinka paljon rakastat heitä.
Lähde mukaan työhömme -
viemään viimeisille holokaustista selvinneille -
turvaa, tukea ja lämpöä, jota he niin kipeästi tarvitsevat.
Käymme Samin ystävän luona. Hänen nimensä on Khader. Hauskaa!
Sam, olet tuonut meidät ihanaan paikkaan.
Tämä voisi olla missä vain, mutta olemme Jerusalemin vuorilla.
Kerropa, miksi olemme täällä.
Ystäväni Khader on muurari -
ja kiviseppä.
Olemme tehneet yhteistyötä jo yli 30 vuotta.
Jokainen tekemäni patsas tarvitsee erityisen jalustan.
Joskus teen patsaankin kivestä. Niin me työskentelemme yhdessä.
Ensin hän etsii oikeanlaisen kiven.
Taiteessani on hyvin tärkeää, että käytän aina tapahtumapaikan kiveä, -
kuten Jerusalemin, Genesaretin tai Siinain kiveä.
Hän etsii kivet. Sitten työstämme sitä.
Mielenkiintoista. Jeesuskin taisi olla kiviseppä.
Hän työsti kiveä, ei niinkään puuta.
Jos sanot niin. Eikö Hän ollut puuseppä?
Niin ajatellaan yleensä, mutta silloin oli paljon enemmän kiveä kuin puuta.
Khadar on kristitystä perheestä.
Olemme kuin veljiä.
Olen juutalainen, hän on kristitty. Ympärillämme on muslimeja.
Työskentelemme muslimien kanssa. Ei ongelmaa.
Sovin väliinne. - Olet juutalainen.
Tämä on maklubaa.
Meille tarjoillaan itse tehtyä ruokaa, -
jonka Khadar on valmistanut ulkona hiiligrillissä.
Ruoan nimi on makluba.
Mitä siinä on? Kanaa ja riisiä.
Yleensä siihen tulee lammasta, mutta pyysin kanaa.
Eli yleensä siihen tulee lammasta ja riisiä, -
mutta tänään on kanaa ja riisiä.
Muistatko? Kana-nuudelikeittoa, kana-riisikeittoa. Ei. Maklubaa.
Kanaa ja riisiä, itse tehtyä ulkogrillissä Jerusalemin vuorilla.
Ette tiedä, mistä jäätte paitsi. Tulkaa!
Tämä on siis maklubaa, kanaa. Se voi olla myös lammasta ja riisiä, -
mutta itse tehtyä. Älkää unohtako. Itse tehty on parasta.
Makluban idea on se, että pata käännetään.
Kaikki pohjalla, kukkakaalit, perunat ja porkkanat, mehustuvat.
Kun pata käännetään, ne ovat päällimmäisenä.
Kuin keikautuskakku.
Minulle...
Ja vielä minulle...
Ja sinulle...
Päätämme tämän Juuret lähteellä -jakson makluban makuun.
Liity seuraamme taas ensi kerralla, kun tutkimme Israelin maata, -
paikkoja, mysteerejä, luontoa, keittiötä ja yhteiskuntaa.
Lähde myös minun, Barry Segalin, mukana tulevalle Israel-matkalle.
Suomennos: Marianne Tenetz