JUURET LÄHTEELLÄ Uskon pioneerit
Sydämessäni on kipinä puhua tänään -
uskomme patriarkoista Aabrahamista, Jaakobista ja Iisakista -
vähän erilaisen heijastuksen kautta: -
Israelin messiaanisten uskovien, Jeshuaan uskovien pioneerien, kautta.
Luomme katsauksen rakkaan veljemme Lance Lambertin elämään.
Hän on kansainvälinen raamatunopettaja ja saarnaaja.
Olemme nyt Jemin Moshe -kaupunginosassa Jerusalemissa.
Käydään kysymässä Lancelta hänen todistuksestaan, uskostaan -
ja rohkaisevasta työstään Messias-ruumiissa Israelissa.
MENEME LANCE LAMBERTIN KOTIIN AIVAN PIAN.
Haluatko pysyä ajan tasalla Israelin tapahtumista, -
mutta et tiedä, mistä saa luotettavaa ja ajantasaista tietoa, -
joka olisi Raamatun näkökulman mukaista?
Jerusalem News Network -
tarjoaa tietoa, kommentteja ja ajantasaisia uutisia -
Israelissa asuvilta uskovilta.
Voit seurata ilmaiseksi sisältöämme, jota päivitetään säännöllisesti.
Tilaa "Jerusalem on the Line" -uutiskirje sähköpostiisi.
Se on saatavilla monella kielellä. Tilaa se www.roots4you.tv-sivulta.
Voit myös pyytää sähköpostilla, että lisäämme sinut postituslistallemme.
Se on paras tapa pysyä ajan tasalla -
Israelia ja juutalaisia koskevista tapahtumista.
Lance, olet innoittanut minua ja vaikuttanut elämääni -
ja monien muiden elämään.
Olit mukana häissämme.
Rakastat myös palavasti evankeliumia.
Pyydän sinua kuvailemaan pähkinänkuoressa, -
miten tulit tuntemaan Jeesuksen, jota hepreaksi kutsutaan Jeshuaksi.
Kotimme ei ollut lainkaan uskonnollinen.
Emme ikinä käyneet synagogassa emmekä kirkossa.
Sain vapautuksen uskonnollisesta toiminnasta, mistä olin kiitollinen.
Minun ei tarvinnut osallistua aamurukouksiin, -
jotka olivat koulussamme hyvin tylsiä.
Olin hyvin iloinen, että sain vapautuksen.
Tapasin provosoida kristittyjä kumppaneitani sanomalla, -
etten uskonut Jeesuksen ikinä eläneen ― Hän on mielikuvitushahmo.
Että ihmisen oma psyyke loi jonkun korkeamman hahmon.
He olivat tosi näreissään.
Äiti tuli kerran kuitenkin kotiin kesken Saksan pommituksen -
maailmansodan alussa. Pommeja putoili ympäriinsä joka yö.
Hän sanoi, että elokuvateatterissa järjestetään lastenkokous.
Kaikki totutut kokoontumispaikat oli suljettu.
Missä se oli? - Richmondissa Surreyssä.
Richmondissa oli Royalty Cinema -teatteri.
Hän sanoi: "Sinun olisi hyvä mennä sinne." - "Miksi", kysyin.
"Näinä aikoina olisi hyvä uskoa."
En halunnut mennä, mutta sisareni halusi.
Äiti sanoi, että minun oli vietävä sisareni.
Saimme mukaamme kaksi ystävää, jotka asuivat kadun toisella puolella.
Menimme sinne. Minusta se oli erittäin...
En ollut ikinä ollut sellaisessa kristillisessä kokouksessa.
He lauloivat virsiä ja kuorolauluja, mikä minusta oli outoa.
Yhtäkkiä lähetyssaarnaaja Etelä-Amerikasta nousi puhumaan.
Minusta hän oli vielä oudompi.
Hän kaatoi tuolin ja alkoi ikään kuin ampua sen takaa. Olin ymmälläni.
Lopulta kaikki lähtivät. Tilaisuus oli ohi.
Loppulauluna oli sunnuntai toisensa jälkeen "Eespäin, kristityt soturit".
Minä, Teresa-siskoni ja kaksi ystäväämme -
jäimme yksinämme istumaan keskelle suurta salia.
Älykäs pyhäkoulunopettaja Duke Streetin baptistiseurakunnasta, -
hyvin innostuneesta uskovien seurakunnasta, -
kysyi meiltä: "Ettekö kuulu mihinkään pyhäkouluun?" - "Emme", vastasin.
"Ettekö halua kuulua?" Minä sanoin: "Emme." Teresa sanoi: "Haluamme."
Hän lupasi lähettää jonkun hakemaan meitä.
Sanoin äidilleni: "En halua mennä." Hän sanoi: "Menet. Sisaresi haluaa."
Eräänä päivänä pyhäkoulunopettaja antoi kaikille luokkamme pojille kirjan.
Kristillisen kirjan. Minä jäi ilman.
Olin tosi järkyttynyt.
Pojat eivät olleet kaikkein hyvätapaisimpia.
He räjäyttelivät hajupommeja pyhäkoulussa.
He päästivät vapaaksi valkoisia hiiriä tyttöjen kauhuksi.
Itse en osallistunut sellaiseen.
Tiedustelin pyhäkoulunopettajalta, miksen minä saanut kirjaa.
"Minä vallan unohdin!" Luulen, että hän teki sen tahallaan.
Hän pelkäsi äitiäni.
Hän kaivoi laukustaan esiin kirjan.
"Tässä sinulle kirja." Se oli Norman Grubbin kirja "C. T. Studd".
Se oli ensimmäinen kristillinen kirja, jonka luin.
En malttanut laskea sitä kädestäni.
En ollut ikinä lukenut kristillistä kirjaa enkä Raamattua.
Tulin siihen johtopäätökseen, että Studd oli kuuluisa kriketinpelaaja -
ja maailman ainoa kristitty, -
sillä hän totteli Herraa joka kohdassa.
Luettuani kirjan nousin seisomaan.
Olin tosi liikuttunut. Oli sapatti. En tiennyt sitä silloin. Oli lauantai.
Nousin. Kohotin käteni. Sitten ajattelin: "Näin ei taideta rukoilla."
Menin polvilleni ja painoin käteni yhteen. Sitten minulle tuli outo olo.
Nousin ylös uudelleen ja kohotin taas käteni.
Lausuin hyvin epäraamatullisen rukouksen.
"Jumala, jos olet olemassa, -
tee minussa sama, minkä teit C. T. Studdissa ja C. T. Studdista."
Sen pituinen se. En kokenut mitään erilaista.
Menin katsomaan Charlie Chaplinin elokuvaa Teresan kanssa iltapäivällä.
Päivällisellä koin jotain outoa. Jotain oli siis tapahtunut.
Outo tunne: halusin mennä kirkkoon seuraavana aamuna.
Sanoin Teresalle: "Taidan haluta mennä aamulla kirkkoon."
Emme olleet ikinä olleet jumalanpalveluksessa.
Teresa sanoi: "Se olisi kivaa." Menimme molemmat.
Emme olleet ikinä nähneet kristillistä tilaisuutta.
Naisilla oli kukkahatut ja muuta.
Ihmettelimme touhua. Kaikki nousivat ylös laulun aikana.
Herra Redpath saarnasi.
Hän sanoi lopuksi: "Illalla on kastetoimitus."
Se kiehtoi meitä. "Mikä on kastetoimitus?"
Kysyimme pyhäkoulunopettajalta, mikä on kastetoimitus.
Teresa kysyi: "Onko heillä kaavut ja kruunut?"
Hän vastasi: "Ei. Yksinkertaiset vaatteet.
Heidät upotetaan veteen, ja he tunnustavat uskonsa Jeesukseen.
Tulkaa katsomaan. Järjestän teille eturivin paikat."
Loppujen lopuksi menimme.
Näimme, miten kahdeksan ihmistä kastettiin. Yksi nainen oli autistinen.
En ollut uskoa sitä. Luulin, että C. T. Studd oli ainoa kristitty.
Mutta nämä puhuivat Jeesuksesta, niin kuin Hän eläisi.
En ollut uskoa sitä. Herra Redpath nousi vedestä ja sanoi: -
"Koen, että minun täytyy heittää haaste. Olette nähneet kasteen -
ja kuulleet todistukset. Onko vielä joku, joka haluaa seurata Herraa?
Nouse ylös merkiksi siitä, että haluat seurata Herraa."
Sisälläni käytiin taistelu. Sanoin sisarelleni: "Minun tekee mieli nousta."
Sisar sanoi: "Älä tee sitä!"
Puntaroin asiaa. Lopulta nousin.
Yhtäkkiä ylleni tuli valtaisa synnintunto. Olin vasta 12,5-vuotias.
Valtava synnintunto. Vanha pyhäkoulunopettaja tuli luokseni.
Hän lohdutti minua, että syntini on annettu anteeksi -
ja Herra on kanssani.
Eteemme oli ilmestynyt vanha pariskunta. Paikka oli täpötäynnä.
Pyhäkoulunopettaja kysyi: "Pastori Rose, haluaisitko sanoa jotakin?"
Pastori Rose sanoi: "Haluaisin.
Minä ja vaimoni näimme punatakkisen pojan nousevan ylös.
Samassa Herra sanoi minulle ja vaimolleni: -
'Rukoilkaa pojan puolesta, sillä hän menee kaikkialle maailmaan -
viemään Jumalan Sanaa.'" - Mahtavaa.
Sitten hän sanoi minulle: -
"Uskon, että Herra on pelastanut ja kutsunut sinut."
Hän sanoi: "Minä ja vaimoni rukoilemme puolestasi joka päivä."
Olen aina toivonut, kunpa tietäisin, -
oliko mies juutalainen. Hänen sukunimensä oli Rose.
Se on hyvin juutalainen nimi.
Olen usein miettinyt, oliko hän juutalainen. En tiedä. Tiedän vain, -
että he rukoilivat puolestani ja Herra johti minua kaikkina näinä vuosina.
Eikö varhaisemmassa historiassasi ole jotakin....
Oikea isäsi oli italialainen kreivi Italiassa.
Ja oikea äitisi?
Hän on juutalaisesta...
Hänen vanhempansa tulivat Dublinin juutalaisesta yhteisöstä -
Etelä-Irlannista.
Isäsi ei selvinnyt sodasta, eikö niin?
Tietääksemme...
Tiedustelimme asiaa tietyiltä henkilöiltä turvallisuuspalvelussa.
He yrittivät jäljittää isää.
He menivät Roomaan tapaamaan kuninkaallisten perillisten avustajaa.
Avustaja eli yhä. Siitä on jo vuosia.
Hän sanoi muistavansa isäni.
Isäni oli ensimmäinen kreivi kuninkaallisessa piirissä.
Hän kantoi Italian lippua kuninkaan edellä, minne tämä menikin.
Mielenkiintoista on se, että sitä oli jatkunut vuosisatojen ajan.
Suvussani on ollut kreivejä sukupolvien ajan.
Jumala kosketti sinua erityisellä tavalla, kun olit hyvin nuori.
Milloin sait kutsun Jumalan valtakunnan työhön? - Välittömästi.
Se on erikoista. Täytyy muistaa, etten tiennyt mitään.
En ollut ikinä lukenut Raamattua. En ollut saanut Raamattua.
Sain Johanneksen evankeliumin, jonka luin kirjaimellisesti puhki.
Lopulta saimme Raamatun. Dagmar- täti löysi Raamatun ja antoi sen meille.
Koin varhain, että Jumala kutsui minut Kiinaan ja Mongoliaan.
Vastasin kutsuun.
Herra antoi minulle monia ihmeitä.
Ne olivat pieniä ihmeitä, mutta minulle...
Pelastuin 12,5-vuotiaana. Sen ikäisenä käydään bar mitsva.
Siitä hetkestä eteenpäin -
Herra teki kaikenlaisia ihmeellisiä asioita.
Ne vahvistivat uskoani ja luottamustani Häneen.
Sait vaikutteita kristilliseltä seurakunnalta ja kristityiltä, -
kuten rakkaalta veljeltämme Roselta, joka sitoutui rukoilemaan puolestasi.
Milloin ja miten löysit yhteyden tuntemasi kristinuskon -
ja juutalaisten juuriesi löytämisen välillä evankeliumissa?
Seurakunnassamme kaikki olivat varmoja, -
että Teresa ja minä olemme juutalaisia.
Sanoimme: "Ei. Emme ole juutalaisia."
Äiti kielsi meitä jyrkästi sanomasta, että olisimme juutalaisia, -
koska hän uskoi, että natsit tulevat.
Teresalla oli punainen tukka ja vihreät silmät. Äiti tuumi, ettei sitä arvata.
Muistan, miten rabbi Ginsburg, kun olin vielä hyvin nuori, -
pysäytti meidät, kun kävelimme äidin kanssa. "Mikset anna meidän auttaa?"
Hän sanoi niin äidille. Äiti sanoi: "Emme ole juutalaisia."
Rabbin katseessa näkyi tuska.
Vuosia myöhemmin hän istuutui Teresan viereen bussissa.
Teresa työskenteli kukkasitojana juutalaisen kukkakauppiaan firmassa.
Hän sitoi kukat häihimme.
Rabbi sanoi hänelle: -
"Minne olet menossa?" - "Asemalle."
"Missä olet töissä?" - "Greeneillä."
"He ovat meikäläisiä! Tunnen heidät.
Voin soittaa heille ja pyytää sinulle ylennystä."
Teresa sanoi: "Ei tarvitse. Minulla on jo hyvä asema."
Bussi lähestyi asemaa. Rabbi sanoi: -
"Näen jotkut meikäläisistä joka sapatti.
Jotkut näen vain paastopäivinä, pyhäpäivinä ja juhla-aikoina."
Hän sanoi katsoen suoraan Teresaan: "Joitakuita meikäläisiä en näe ikinä."
Kun Teresa tuli kotiin sinä iltana, kuulin hänen sanovan äidille: -
"Rabbi Ginsburg uskoo, että olemme juutalaisia."
Hän kertoi tapahtuneesta. "Hän katsoi minua suoraan silmiin ja sanoi: -
'Joitakuita en näe koskaan.'" Sillä hän tarkoitti Teresaa. Hauska juttu.
Halford Housen alkuvaiheet olivat mielenkiintoiset.
Eräs holokaustista selviytynyt oli ensimmäinen, joka auttoi meitä.
Hän auttoi mattojen ja muiden kanssa.
Tarvitsimme paksuja verhoja vaimentamaan liikenteen melua.
Hän sanoi, että synagogassa on nainen, joka haluaisi ommella verhot.
Minusta on ihmeellistä, että kaikki kalustus tuli heiltä.
Hän ja hänen vaimonsa olivat holokaustista selviytyneitä.
Joka vuosi Jerusalemissa!
Tule Barry Segalin ja Vision for Israel -järjestön kanssa lehtimajanjuhlille -
profeetta Sakarjan lopunaikojen näyn mukaan: -
kansakunnat tulevat vuosi vuodelta palvomaan Kuningasta -
ja viettämään lehtimajanjuhlaa.
Ota meihin yhteyttä ja ilmoittaudu!
Liity Barryn ja Batyan seuraan Jerusalemin lehtimajanjuhlille.
Mukana on tunnettuja raamatun- opettajia, järjestöjä ja ylistystiimejä.
Osallistu perinteiselle marssille suuren Kuninkaan kaupungin kaduilla.
Iloitse kanssamme lehtimajanjuhlilla.
David, on uskomatonta kävellä -
Jemin Moshen mukulakivimäisillä kujilla ja kaduilla.
Lance Lambert asui näillä kulmilla.
Hän oli uskon pioneereja täällä Israelissa.
Tunsit Lancen vuosikymmenien ajan.
Millaisia muistoja ja ajatuksia sinulle nousee pintaan, -
kun ajattelet Lancea?
Takanamme ovat itse asiassa hänen puutarhansa -
ja hänen talonsa kulma.
Olen viettänyt siellä tunteja, monia kuukausia yhteenlaskettuna, -
sapattiaterioilla, juhlilla ja puutarhassa hänen luonaan.
Kun ajattelen uskon pioneereja, -
Lance on kuin Winston Churchill.
Hän oli uskova täällä ja johti tietä -
Jumalan antamalla opettamisen lahjalla ja valtavalla johtamistaidolla.
Se on jotakin, mitä me kaikki juutalaiset uskovat -
ja kristityt kautta Israelin opimme arvostamaan.
Ei ole montaa Lancen kaltaista erinomaista ääntä.
Hän kertoi todistuksessaan, miten hän halusi olla C. T. Studdin kaltainen.
Yhtäkkiä tulee paljon todellisemmaksi, -
miten uskon miehet ja uskon pioneerit -
tuottivat hänessä kyvyn olla uskon pioneeri Israelissa.
Hän oli hengellinen mentorini.
Taustastani löytyy juutalaisuutta. Äitini sukunimi oli Hazen.
Tulin katolisesta taustasta. En tuntenut Raamattua lainkaan.
Lance oli 12―13-vuotiaasta asti -
tutkinut ja lukenut Raamattua.
Palaan jälleen Derek Princeen, hänen ja sinun hyvään ystävään.
Hänelläkin oli sama rikas, syvä tuntemus Raamatusta.
Heillä on syvä raamatuntuntemus -
ja syvä kunnioitus Israelin Jumalaa kohtaan.
Lance löysi myöhemmin elämässään juutalaisen taustansa.
Hän otti sen sydämeensä ja tutki tutkimistaan.
Hänen kirjastonsa oli täynnä juuta- laista perinnettä käsitteleviä kirjoja.
Hän puhui siinä mielessä kuin oppinut rabbi -
yhtä hyvin kuin kristitty pastori, johtaja ja opettaja.
Näiden kahden asian yhdistelmä on todella ainutlaatuinen.
Tiedän, että se on ollut siunaus sinulle -
ja monille muille nuoren sukupolven edustajille. - Hän oli bestmanini.
Hyvä valinta.
Hän oli ainutlaatuinen ja hurskas mies.
Hänen elämänsä ja rakkautensa Israelia kohtaan siunasi meitä.
Ja hänen sydämensä palo sitä kohtaan, -
mitä Jumala tekee Israelissa.
LANCE LAMBERTIN MUISTO- TILAISUUS, TOUKOKUU 2015
Chuck, hyvä olla kanssasi.
Lance on mennyt kotiin Herran luo.
Me kaikki arvostamme lahjoja, joita Jumala antoi hänelle.
Miten hänen elämänsä vaikutti paikallisiin uskoviin, -
Israelin maahan ja omaan elämääsi?
Lancella oli suuri vaikutus meihin, jotka tunsimme hänet.
Hän opetuslapseutti ja mentoroi nuoria miehiä, -
jotka nyt asuvat kaikkialla lännessä.
Hän auttoi -
näkemään Raamatun kokonaisuutena.
Jerusalemissa oli pari nuorta aikuista, -
toinen israelilainen, toinen muualta.
He sanoivat, etteivät he saa halua- maansa opetusta seurakunnasta, -
sillä saarna kestää vain 45 minuuttia. He pyysivät meitä opettamaan.
Uppouduimme Raamattuun puoleksitoista tunniksi.
Joskus tutkimme yhtä jaetta puolentoista tunnin ajan.
Ilmestyskirjan läpikäyminen kesti 3,5 vuotta.
Lance auttoi meitä Raamatun tutkimisessa -
ja sunnuntaiaamun kotikokouksissa -
keskittymään uudelleen Herraan Jeesukseen.
Hän sanoi aina: "Herra Jeesus, Jeshua Hamashiach."
Hän tapasi muistuttaa, että historian kaikki todelliset herätykset -
ovat alkaneet Herran Jeesuksen tuoreella ilmestyksellä.
Hän tapasi muistuttaa myös, -
että Herra Jeesus on perimmäinen syy Israelin historialle, -
nykyhetkelle ja tulevaisuudelle.
Lancen elämän loppupuolella oli varmasti jotakin, mihin hän keskittyi.
Jotakin, mikä nousi etualalle hänen ajattelussaan, elämässään, työssään.
Jotakin, mitä hän jakoi muille.
Mitä asioita hän korosti elämänsä lopussa?
Hän palasi luoksemme -
saatuaan sairaskohtauksen Kreikan saarilla ja Kreikassa.
Hän istui tässä huoneessa ensimmäisessä kotikokouksessamme.
Sanoin: "Lance, haluatko sanoa jotakin?" Hän sanoi: "Armo."
Ilman Jumalan armoa meistä kukaan ei pääsisi perille.
Sitä hän korosti. Hän näki myös erään toisen asian, ja puhuimme siitä paljon.
Se oli Raamatun profetioiden uskomaton täyttymys tänä päivänä.
Molemmat uskoimme, että olemme paljon lähempänä Herran paluuta -
kuin useimmat kristityt uskovatkaan. Maailma on kaaoksen tilassa.
Antikristukselle se on täydellinen tilaisuus esittää vastaukset.
Uskon Lancen halunneen varoittaa: "Elämme niitä aikoja.
Israel ennalleenasetetaan. Loppu lähestyy."
Muistutan sinua kädessäsi olevasta lappusesta.
Voisitko lukea kohdat -
hyvin yksinkertaisesti.
Mitkä ovat asioita, joita Lance olisi uskoaksesi halunnut kertoa meille?
Ensimmäinen oli Jeshua, uskomme ydin ja kehä.
Lance oli minun tavoin hieman huolissaan messiaanisista piireistä, -
että keskitymme liikaa Isään ja loitonnumme Jeshuasta.
Karismaattiset taas keskittyvät liikaa Pyhään Henkeen.
Hän puhui Jeshuasta uskomme ytimenä ja kehänä.
Hän puhui myös siitä, että Jumalan Sana oli ehdottoman keskeinen.
Että meidän täytyy tutkia Sanaa alkuperäiskielillä.
Hän kannatti Sanan ulkoa oppimista.
Israel. Se oli jotakin aivan erityislaatuista.
Hän tunnisti, että Israel etenkin vuosien 1948 ja 1967 jälkeen -
on ehdottoman keskeistä sille, mitä Jumala tekee maailmassamme nyt.
Ellei Israelia ennalleenaseteta ja ellei se pelastu, miten Herra palaa?
Hän näki Israelin keskeisenä Herran paluulle ja Jumalan kirkastamiselle.
Viimeinen asia on se, -
että hän siunasi meitä Jerusalemissa, minua henkilökohtaisesti -
ja järjestöämme "Intercessors for Israel" ja monia muita, -
sillä hän kykeni opettamaan meitä aidosta yhteisöllisestä esirukouksesta.
"My House shall be a House of Prayer" on hänen parhaita kirjojaan.
Seurakuntien rukouskokouksethan saattavat usein olla sitä, -
että jokainen tuo sinne ikään kuin oman rukouskammionsa.
Yksi rukoilee mummonsa, toinen Kiinan uskovien, kolmas Israelin -
ja neljäs pastorin puolesta. Me emme toimi niin järjestössämme, -
kiitos Lancen, Derek Princen, Kjell Sjöbergin ja Johannes Faciuksen.
Itsekin olit mukana alusta asti. Meidät opetettiin -
rukoilemaan yhteisöllisesti. Voi olla kenraali, joka johtaa rukousarmeijaa.
Muutama ihminen tulee mukaan. Monet rukoukset ovat toteutuneet.
Olit mukana, kun Derek johti meitä julistukseen: "Golania ei luovuteta!"
Kiitos Jumalan, Golan on yhä osa Israelia.
Olemme rukoilleet vuosien ajan, ettei palestiinalaisvaltiota tulisi.
On vuosi 2015. Sitä ei ole vieläkään.
Maailma ja israelilaisista valtaosa haluaa sitä. Sitä ei ole vieläkään.
Lance innosti meidät mukaan maratonrukouksiin.
Ei: "Rukoile näin, ja joku paranee." Uskomme tosin siihenkin.
Nämä kaikki ovat vastauksia rukouksiin, joita Lance pyysi meiltä.
Kuulimme Jumalan puhuvan niistä, ja rukoilimme yksimielisesti.
Yhteisöllinen esirukous on Lancen suurin vaikutus. Se oli kätketty.
Suomennos: Marianne Tenetz
Voit tukea Juuret lähteellä ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä -
soittamalla tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm)
Ristin Tuki ry:n tilinumero FI40 1112 3000 3427 89
viite: 7744 Keräyslupa RA/2016/824