JUURET LÄHTEELLÄ Arad 3/3
Tässä jaksossa jatkamme vierailua Israelin aavikkokaupungissa -
Aradissa taiteilija Rick Wieneken mukana.
Rick saapui Israeliin 35 vuotta sitten Kanadasta.
Hän kävi armeijan ja asui Kadimin siirtokunnassa Samariassa.
Rick perheineen menetti kotinsa Ariel Sharonin Gazan ja neljän -
Samarian yhteisön uudelleen- asuttamis operaatiossa v. 2005.
Myöhemmin Wieneket asettuivat Aradin kaupunkiin,
jossa heillä on koti ja taiteilija studio.
Täällä Rick loi monumentin nimeltä "Kyynelten lähde".
Siinä mukana ovat Jeesuksen seitsemän viimeistä sanaa ristillä,
joka on yhdistetty holokaustin -
juutalaisiin kohdistuneisiin tapahtumiin.
Tämä on tosiaan näkökulmana vallankumouksellinen.
Siirrymme vastakohtien aiheuttamasta konfliktista seuraavaan laattaan.
Tämä osa varsinkin aiheutti minulle sisäistä kamppailua.
"Vaimo, katso, poikasi!" Hän sanoi opetuslapselle: "Katso, äitisi!"
UT:n näkökulmasta tässä Jeesus puhui suoraan äidilleen ja -
Johannekselle, joka ainoana opetuslapsista oli paikalla -
koko ristiinnaulitsemisen ajan.
Ristiinnaulitsemisessa kädet ovat yhdessä.
Hänen pää on alaspäin taipunut.
Hän miltei kosii heitä muodostamaan yhteyden.
Tavallaan hän sanoo Johannekselle: "Haluan sinun kantavan häntä."
Tämä kankaan poimu, -itse asiassa en tiennyt mitä tehdä,
koska ajattelin heitä kahtena yksilönä.
Kuinka tämä viittaisi holokaustiin? Vai viittaako millään tavalla?
Aloin veistää savea.
Holokaustia esittävä hahmo kantaa painavaa viittaa.
Mutta muotoillessani syntyi hyvin surrealistinen naishahmo.
Hänen jalat, selkä, kaikki menevät selän yli.
Pää on täällä. Kädet ovat kankaan sisällä,
jonka päätä mies hahmo hapuaa.
Tajusin, että holokaustista selvinneet -
kantavat kuolleitten muistoa kaikkialla, missä ovat.
Se on aivan kuin viitta, joka on laitettu heille.
Kun Jeesus puhui Marialle ja Johannekselle,
kärsimyksissään hän loi yhteyden heidän välilleen.
Tämä yhteys ei ole luonnollinen, -
koska Maria ei ollut Johanneksen äiti ja päinvastoin.
Myös holokaustista selviytyneet olivat sodan päätyttyä -
menettäneet suurimman osan luonnollisista sukulaisistaan. - Aivan.
Heidän yllään oli vaippa ihmisistä joista he eivät aiemmin tuntenee.
He muistivat selvinneensä katastrofis- ta, jossa kuoli yli 6 000 000.
Kuolleista muodostui suhde, joka on täysin luonnonvastainen.
Haluan kysyä, sillä huomasin juuri yksityiskohtia hänen kasvoista.
Ne vaikuttavat tutuilta.
Kuinka lopulta päädyit muovaamaan juuri tällaiset kasvot?
Olen toiminut kuvanveistäjänä noin 25 vuotta.
Olen huomannut, että jos minulla ei ole mallia, -
työllä on taipumus muotoutua minun näköiseksi. Se voi olla pelottavaankin.
Kävin Jad Vashemin kuva- arkistossa Jerusalemissa, -
jossa on 2 500 000 kuvaa holokaustista arkistoissa.
Siellä voi atk-päätteellä selata kuvia.
Selasin kasvoja 2,5 tuntia ja etsin kasvoja.
Lopulta ruudulla oli puolivartalo- kuva henkilöstä,
joka selvästi oli leirillä.
Hänellä oli viltti yllä ja raidallinen puku.
Tajusin, että nämä ovat kasvot ja mallini.
Aloin käyttää kuvan yhtä ilmaisua työssäni.
Aikaa työn veistoon ja muovailuun kului yhteensä lähes vuosi.
Myöhemmin, kun vierailin ensimmäisen kerran Auschwitchissä,
katsoin 15 minuutin mittaisen dokumentti ohjelman selviytyjistä.
Tämä oli kuvattu Auswitchin vapauttamisen viimeisillä hetkillä.
Yllättäen kamera siirtyi vankiryhmän -
ja erityisesti yhteen ryhmän miehistä.
Se oli mies joka oli minulla mallina.
Minulla oli yksi kuva yhdestä ilmeestä luodessani mallia kuvasta.
Opin hahmoa muovatessani tuntemaan -
kaikki viivat ja osat kasvoista.
Tunnistaessani kasvot filmistä, menin täysin sekaisin.
Aivan kuin olisin tuntenut hänet hyvin mutta en tiennyt nimeä.
Yhtäkkiä tajusin, että hän selviytyi holokaustista.
Muutaman vuoden ajan olen yrittänyt ottaa selville -
hänen henkilöllisyyden, nimen ja mitä hänelle tapahtui.
Terrori-iskuja voi tapahtua Israelissa milloin vain.
Joko itsemurhaiskuina tai raketti-iskuina Gazasta.
Joseph Storehouse -avustustyön kautta pystymme viemään nopeasti -
apua ja helpotusta terrorin ja raketti-iskujen uhreille.
Toimitamme ensiapu- ja lääkintä- tarvikkeita eturintaman sairaaloihin -
ja humanitaarista apua uhreille.
Lahjoituksenne auttaa meitä vastaamaan nopeasti.
Soita ruudun numeroon tai käy kotisivuillamme ja tee lahjoituksesi.
Yhdessä voimme koskettaa terrori-iskujen uhrien elämää -
ja viedä apua sitä eniten tarvitseville. Kiitos!
Seuraavan paneelin sanoma seitse- mästä sanasta on minulle voimakkain.
Se on keskellä ja erottautuu seinältä eniten.
Laatan sanoma on "Jumalani Jumalani, miksi minut hylkäsit?"
(Matt. 27:46)
Ristiinnaulitsemista käsitellessäni mietin kuinka Jeesus tunsi Jumalan
tavalla, millä kukaan muu koskaan ei tule tuntemaan.
Hänen poika itkee ja etsii isää. Kaikki suuntautuu ylöspäin.
Kädet ovat naulittu, sormet ovat koukistuneena.
Pää on taipunut taaksepäin, huulet ovat avoinna.
Hahmosta saa vaikutelman, että tämä on hänen viimeinen henkäys.
Jeesus ei voinut kuvitellakaan, ettei hän löytäisi Isää.
Huuto nousee ylös.
Holokaustia esittävän hahmon selkä on kääntynyt seinälle -
ainoana koko työssä.
Hänen huutonsa on tavallaan sama.
Hänen kasvot aivan kuin kuvastavat ristiinnaulitun kasvoja.
Hänellä myös on viimeinen henkäys käsillä.
Tutkin asiaa ja luin Zooner Commandosin kirjasta, -
kuinka kaasukammioihin suljetut, ensimmäisen 10 minuutin aikana -
ovien sulkeuduttua, ennen kun kaasutus alkoi, toistivat lausetta:
"Jumalani Jumalani, miksi minut hylkäsit." (Ps. 22)
Jouduin kokonaan pois tolaltani, kun luin tämän.
En tiennyt, että näitä sanoja olisi sanonut kukaan muu -
kuin Jeesus ristillä. Ymmärsin sanojen olevan psalmeista -
ja että kaasukammioihin suljetut toistivat tuota lausetta.
Koska ilmaisu on sanatarkka rsitiinnaulitsemisessa ja -
holokaustissa, halusin kuvata myös työssäni hahmot samankaltaisina.
Ristiinnaulitun pää on ajateltu
Laitoin tälle hahmolle numeron käsivarteen kuvaamaan -
holokaustista selviytyneiden kolmatta osaa muistista.
Päätin käyttää neljää numeroa.
Kaikista seitsemän vuoden aikana tuntemastani tuskasta ja itkusta -
kaikista tuskaisinta oli laittaa tatuoitu numero -
ristiinnaulitulle.
Monet selviytyneiden muistoista liittyvät tatuoituun numeroon.
Jeesus itse oli Rooman armeijan vankina.
Niin, ikuisesti tähän leimautuneena.
Viides sanonta on; Minä janoan. (Joh. 19:28)
Ristiinnaulitun ruumis kuivuu.
Kaikki valuu alaspäin kohti ristiinnaulitsemis -paikkaa.
Jeesus sanoi olevansa elävä vesi.
Kuka tulee hänen luo ja juo, ei janoa enää.
Kun hän sanoi kärsimyksissään; Minä janoan, -
täytyy tarkoittaa sitä, että hänellä ei ole enää annettavaa.
Sormet ovat epätodelliset. Kaikki on kiskottu alaspäin.
Jalat tuossa pisteessä muistuttavat aivan kuin viimeistä pisaraa.
Viimeistä kyyneltä.
Holokaustista selviytyjän hahmo, -
joka melkein koskettaa jalkaa, kuvaa janoa.
Keskitysleireillä monet saattoivat selvitä pitkiä aikoja leipäpalalla,
mutta ilman vettä he kuolivat vuorokaudessa.
Tunnistus on kaksisuuntaista.
Hahmo melkein koskettaa jalkaa mutta ei ihan.
Tämä viittaa luonnolliseen janoon.
Toinen käsi on maassa, -
sillä halusin mukaan myös janon hengellisen aspektin.
Hahmo etsii myös vettä, joka voisi sammuttaa sisäisen janon.
Tässä on vesikanava. Kierrätätkö vettä?
Kun tulimme siihen pisteeseen, että käsittelimme vettä elementtinä.
Joka kuvaa kyyneliä, niin kuin Jeremian kirjassa on kuvattuna.
Pohdimme sitä, kuinka voisimme kierrättää vettä.
Halusimme veden putoavan kyynelten tavoin.
Vesi kerättäisiin kanaviin, -
joista se kulkee putkia pitkin alueen ulkopuolelle.
Tällä tavoin jokainen kuudesta pilarista -
toimii kastelukanavana kuudelle istuttamallemme oliivipuulle.
Ne edustavat 6 miljoonaa Holokaustissa menehtynyttä.
Se kuvaa valoa ja rukousta maailmalle.
Ja lunastusta kuudelle miljoonalle.
Tämä kuvaa kyyneliä, jotka kantavat mukana rukouksia -
ja kuljettavat maahan, jossa ne luo elämää maahan istutettuna.
Mikäli katsot Negevin autiomaata ja näet puun,
sen olemassaolo täytyy olla tarkoituksellista.
Ajatus tässä on, että elämä kumpuaa kyynelistä.
Kuudes sanonta on; Se on täytetty. (Joh. 19:30)
Se kuulostaa julistukselta.
Halusin sormien peittävän kämmenet ja kynnet.
Jeesus julistaa työn olevan nyt lopussa. Se on täytetty.
Holokaustia esittävä hahmo on samoin peittänyt kasvonsa kädellä.
Toinen käsi on ilmassa aivan kuin etsien suuntaa löytämättä sitä.
Koska suuntaa ei ole.
Kun katson hahmoa, ajattelen sanaa; täytetty. Se kuvaa jotain,
joka on tuotu päätepisteeseen. Juutalaisille tämä koitti v. 1945,
jolloin heidän holokaustin kärsimys päättyi.
Kun vapauttava armeija saapui keskitysleirille, elossa olevat -
muistuttivat eläviä kuolleita.
Moni ei muistanut edes omaa nimeä.
Mutta he muistivat käsivarteen tatuoidun numeron.
Heidät piti palauttaa henkisesti ja fyysisesti tilaan,
että he voivat ymmärtää ihmisyytensä sen jälkeen,
kun se oli otettu pois heiltä keskitysleireillä.
Ne jotka pystyivät henkisesti ja fyysisesti, palasivat -
Puolassa sijaitseviin pikku kyliin.
Jotta voisivat palata muistoihin ja löytää kadotetun ihmisyytensä.
On dokumentoitu, kuinka nämä vangit, juutalaiset,
joiden omaisuuden ei-juutalaiset olivat ottaneet haltuunsa, -
kohtasivat palatessaan raivoa sympatian sijaan.
Kaikkialla Puolassa ja Ukrainassa käynnistyi lukuisia vainoja.
Yli 25 000, jotka selviytyivät leireiltä, murhattiin -
oman kotinsa edustalla naapurien toimesta.
Kukaan ei halunnut juutalaisia ennen sotaa tai sodan jälkeen.
Ainoa paikka maailmassa, joka halusi ottaa vastaan juutalaisia, -
oli Palestiina. Britit yrittivät estää sen.
Raamattu opettaa, että kun siunaam- me Israelia, Jumala siunaa meitä.
Nyt sinulla on tilaisuus siunata Israelia ja Jumalan valittua kansaa.
Antamalla työhömme et ainoastaan auta meitä tekemään tätä ohjelmaa.
Lahjasi tekee paljon enemmän. Se tukee humanitaarista työtämme -
Pyhässä maassa juutalaisten ja arabien keskuudessa.
Se auttaa meitä tiedottamaan sinulle ja läheisillesi -
sekä Kristuksen ruumiille maailmanlaajuisesti -
Israelin tärkeydestä ja sen paikasta Jumalan sydämessä.
Voit antaa kertalahjan tai tulla kuukausittaiseksi tukijaksemme.
'Juuret lähteellä' on riippuvainen sinun tuestasi -
tämän ohjelman teon jatkamiselle.
Soita ruudulla näkyvään numeroon tai käy sivustollamme.
Tule tukijaksemme ja siunaa Israelin kansaa.
Näemmekö tässä viimeisen epätoivoisen eleen?
Tavallaan tässä ei ole kysymys epätoivosta vaan luhistumisesta.
Ne jotka eivät voineet enää palata kotiin, -
mihin he saattoivat palata?
Jotkut holokaustista selviytyneet jou- tuivat palaamaan samoihin leireihin.
He olivat pakolaisina seuraavat kolme vuotta näissä leireissä.
Ristiinnaulittu hahmo sanoo: Isä, sinun käsiisi annan henkeni.
Ristiinnaulitsemisessa on kysymys ainoastaan kuolemasta.
Tämä on aivan kuin Jeesuksella ei ole enää mitään annettavaa.
Kaikki on annettu ja kuolema asettuu Häneen.
Vuosien 1945 - 1948 välillä holokaustista selviytyjät -
olivat aivan kuin kudottuja yhteen menehtyneiden kanssa.
Tavallaan selviytyjät ja menehtyneet olivat haudattu yhdessä.
Vaate kuvaa holokaustissa kuolleiden muistoviittaa.
Mutta taitteessa oleva käsi näyttää liikkuvan ylöspäin.
Tämä viittaa siihen, että selviytyjien täytyy aina muistaa menehtyneitä.
Menehtyneet aivan kuin sanovat selviytyjille:
"Sinun käsiisi annamme henkemme ja muistomme."
Holokaustista selviytyneiden on yleensä pakko muistaa menehtyneitä.
Tämän vuoksi on museoita, elokuvia, runoutta, taidetta, yms.
Koska selviytyjät pitävät välttä- mättömänä muistaa menehtyneitä.
Yllättävästi saavuimme vauvan luo, joka on miltei sikiöasennossa.
Juuri niin.
Kaikki seinillä näkemäsi oli seitsemän vuoden prosessi minulle.
Silloin yritin työstää kahta kärsimystä ja persoonaa.
Silloin en tiennyt, että heillä on yhtymäkohtia.
Niin kuin sanoit, lapsi on sikiöasennossa.
Hän löytää itsensä murhatyön viimeisessä vaiheessa.
Hän on krematorion sisällä.
Paikassa, jossa on täysin hylätty ja irrotettu kaikesta.
Tämä puoli on tarkka kopio ovista Auswitch-Birkenaun krematoriossa.
Kaikki lapset Terzinistä paloivat näissä uuneissa.
Minun täytyi valmistaa kopio Auswitch- Birkenaun krematorion ovista.
Lapsen käsi lävistää suljetun oven.
Lapsen käsi koskettaa pientä maapalaa juuri oven ulkopuolella.
Maa symboloi Israelia, maata, kansakunnan paikkaa.
Kuitenkaan lapsi ei koskaan näe perhosta, -
hän ei näe myöskään maata.
Vaikka maa, jota lapsi koskettaa, kuuluu hänelle, hän ei sitä näe.
Samoin kuin perhonen, sen on vähän liian kaukana.
Pohdin tätä, jos kärsimyksessä on samankaltaisuutta,
silloin tämä heijastaa tavallaan kuolemaa kummankin osalta.
Koska olen taiteilija, voin venyttää ajatusta vähän.
Jeesus oli haudattu kolme päivää.
Juutalaiset olivat haudattuja kolmen vuoden ajan 1945 - 1948.
Mikäli kuolema heijastaa hautausta. On myös ylösnousemus.
Tästä kuvasta alkaa fyysinen kiinnitys maahan, -
joka on alku uuden kansankunnan ylösnousemukselle.
Viimeisessä laatassa kumpikin hahmoista on kohdannut kärsimyksiä -
tässä kärsimyksen dialogissa. Kummallakin on puolet vartalosta.
Kumpikin nousee ylös kuolemaa kuvaavasta kivikasasta.
Tavallaan he löytävät toisensa.
He kohtaavat toisensa ja syleilevät.
Hahmot kohtaavat toisensa kärsimysten maljan alla, joka on tyhjä.
Kumpikin on kärsimyksen muovaamassa tilassa.
He tunnustavat toisensa siinä,
paikassa, jossa he syleilevät.
Tämä muistuttaa jopa Hesekielen kirjan kuvausta kuivista luista.
Aivan.
Kun katson tätä, näen sekä fyysisen ylösnousemuksen, että myös -
ihmissuhteisiin liittyvän ylösnousemuksen.
Täällä käy ryhmiä tutustumassa. Kun israelilainen juutalainen, -
tai ylipäätään juutalainen näkee ja kuulee tämän.
Kuinka he reagoivat?
Aluksi he ovat shokissa.
Eräs israelilainen liikenainen sanoi, -
että olin ottanut kaksi historiamme kovinta aihetta -
ja laittanut ne samaan pöytään.
Silloin ajattelin, että nyt he alkavat opettaa meitä.
He tulevat sisään reaktioidensa kanssa.
Täällä on käynyt holokaustista selviytyjien ryhmä,
israelilainen koululuokka opettajineen,
israelilaisia liikemiehiä ja politiikkoja.
Aluksi kaikki ovat shokissa.
Ja tämän jälkeen he kummastelevat, kuinka päädyin tähän.
He ovat valtavan uteliaita. Aluksi he olivat sokissa kuvaelmasta.
Siitä selvittyään he tulevat taiteilijan luo ja -
alkavat vähän analysoida.
He kuulevat aksentistani, että olen kotoisin muualta kuin Israelista.
"Kuinka kauan olet asunut täällä? Oletko ollut armeijassa?
Ovatko lapsesi käyneet armeijan?"
Kun he ovat vakuuttuneita siitä, että olen riittävästi
samalla puolella kuin he, he kysyvät:
"Kerro, mitä ajattelit käydessäsi läpi prosessin?"
Sanon aina, että menin läpi prosessin ainoastaan siksi,
että minulla on yhteys Jeesukseen.
Voin luoda ainoastaan suhteestani 30 vuoden ajalta tähän maahan.
Tai tuntemieni holokaustista selviytyjien kokemuksista.
Näistä yritän muodostaa tunnistuksen elementin.
Ja myös tunnen Jeesuksen ja siltä pohjalta toimin.
Niin he sanovat, että tuota on aika hankala niellä, -
mutta mitä sinä ajattelet?
He alkavat kulkea kanssani osan matkaa prosessissa mukana.
He ovat hiljaa eivätkä yritä kertoa kuinka asiat ovat, -
joka ei ole tavanomaista israelilaisryhmässä.
Mukana on joitain elementtejä viehätyksestä.
He sanovat: "Sinun täytyy avata tämä. Ihmisten täytyy nähdä tämä."
Kun kuulin israelilaisen sanovan näin, koin ensimmäistä kertaa -
kohtaavan hänet persoonana.
Olet tehnyt hänet yhdeksi meistä kärsimyksessämme.
Se on voimakas ilmaisu ja kiinnitys siitä, mitä näkevät edessään.
Tuon taatusti ryhmän tänne.
Aina ei tule mietittyä, mitä on Aradin takana?
Olemme nähneet elämän kumpuavan juutalaisten historiasta.
Kiitos paljon Rick.
Suomennos: Tanja Koivumäki
Voit tukea Juuret lähteellä ohjelmien käännös- ja tekstitystyötä -
soittamalla tukinumeroomme 0600-10077 (9,85 euroa + pvm)
Ristin Tuki ry:n tilinumero FI40 1112 3000 3427 89
viite: 7744 Keräyslupa RA/2016/824