Osa 4: Ilman rakkautta ei ole mitään
Hei! Olen Gregg Ellis -
Fire Starters International -järjestöstä.
Olen vaimoni kanssa ollut täällä puhumassa teille -
kunniassa ja Jumalan asioissa vaeltamisesta.
Monesti elämässämme olemme nähneet monia ihmisiä, -
joissa toimii vahvoja Jumalan lahjoja.
Yksi asia, joka voi todella vahingoittaa Jumalan antamia asioita, on se, -
jos me emme vaella kunniassa Hänen kanssaan.
Fire Starters -järjestössä olemme opettaneet ihmisille kunniasta.
Meillä on joitakin peruspilareita, joista olemme puhuneet.
Olemme muutaman jakson ajan tuoneet esiin niistä joitakin.
Tänään puhumme pelosta.
Pelko on asia, joka todella voi tyrehdyttää Hengen virran, -
ilon virran -
ja onnen virran.
Se voi jarruttaa kutsumustamme ja päämääriimme pääsyä.
Meidän pitää siis puhua pelosta -
ja siitä, miten se estää meitä vaeltamista kunniassa.
Ensinnäkin haluamme tuhota pelon.
Emme vain halua olla piittaamatta siitä, haluamme tuhota sen.
Puhutaan siitä, mitä pelko on.
Ensinnäkin pelko on henki.
Mitä sille sitten voi tehdä?
Pelko voi olla jotakin niin vahvaa, että siitä tulee linnake elämässämme.
Se lamaannuttaa meidät, -
niin että emme tee sitä, mitä meidät on kutsuttu tekemään.
Pelko voi iskeä hyvin yllättäen.
Se voi tulla myös vähittäin ja hitaasti ajan myötä.
Pelon henki on salakähmäinen.
Joskus pelon henki tulee odottamattomilla tavoilla.
Vaimoni kanssa aloimme tutkia ja pohtia, -
miten tuhota pelko ja hyökätä sitä vastaan.
Aloimme huomata omasta elämästämme, -
että pelko voi hiipiä elämään odottamattomia kanavia pitkin.
Mitä pelko on?
Kun pelko kasvaa todella vahvaksi ja suureksi, -
se voi joskus aiheuttaa jopa fyysisiä ilmentymiä ja oireita.
Olet varmasti pelännyt jotakin joskus elämäsi aikana.
Puhutaanpa siitä, millaisia fyysisiä tuntemuksia pelko voi aiheuttaa.
Kun pelkäämme, sydämemme alkaa monesti hakata nopeammin.
Alamme kokea hermostuneisuutta sisällämme.
Kylmä hiki saattaa nousta pintaan.
Kun pelkää, huomaa erään asian.
Sen voi nähdä ihmisissä, -
jotka puhuvat tai laulavat yleisön edessä ensimmäistä kertaa.
Kun olin lapsi, kävin pianotunneilla.
Pianotunteja oli joka viikko.
Opettaja opetti minulle nuotteja.
Muistan, että joka vuosi hän järjesti pianokonsertin.
Kaikki hänen oppilaansa soittivat. Kaikkien vanhemmat kuuntelivat.
Meidät siis laitettiin soittamaan konserttiin.
Joka vuosi vihasin konsertteja. En sietänyt niitä.
Kun soitin opettajan edessä tai äitini edessä kotona, -
äiti tarkasti, että soitin nuotit oikein.
Soittaminen oli silloin mukavaa.
Kun kaikki nuo ihmiset, vanhemmat ja lapset, olivat ympärilläni, -
käteni alkoivat täristä.
Pelko alkoi hiipiä minuun.
En pystynyt soittamaan nuotteja oikein.
Minun piti käsitellä pelkoni.
Kun aloin käsitellä sitä, tärinä alkoi siirtyä jalkoihini.
Muistan, kun ensi kerran soitin ihmisten edessä seurakunnassa.
Konsertit jättivät niin ikävän jäljen, etten halunnut enää soittaa yleisölle.
En pelännyt laulamista samalla tavalla.
Pystyin laulamaan ja puhumaan, mutta soittamista kammoksuin.
Aloimme käydä eräässä seurakunnassa. Siellä oli nainen.
Hän oli murtanut molemmat kätensä.
Hän oli pastorin vaimo. Hän oli kaatunut portaissa ja murtanut kädet.
Seurakunta oli pieni. Hän oli ainoa, joka osasi soittaa pianoa.
Ennen kuin tulimme seurakunnan yhteyteen, -
hän oli vastannut säestyksestä.
Aloimme käydä seurakunnassa.
Hän ei tiennyt minusta mitään.
Hänen sormensa pistivät esiin kipsistä. Hän soitti pianoa.
Katselin hänen soittoaan. Olimme siellä ensimmäistä kertaa.
Jumalanpalveluksen jälkeen vaimoni meni juttelemaan naisen kanssa.
He olivat ystävystyneet jo aiemmin. Siksi menimmekin seurakuntaan.
Vaimoni sanoi hänelle: "Mieheni osaa soittaa pianoa."
Katsoin vaimoani merkitsevästi. "Ethän vain tehnyt sitä."
Tunsin vetäytyväni. "En pysty siihen.
En pysty soittamaan toisten edessä." Pelko nousi sisälläni.
Seuraavana sunnuntaina katselin, miten nainen soitti kipsit käsissään.
Hänen sormensa pistivät esiin. Jokin vihlaisi sisälläni.
Jumala antoi minulle naista kohtaan rakkauden ja myötätunnon hengen.
Ajattelin: "Jos hän pystyy soittamaan molemmat kädet murtuneina, -
kyllä minäkin pääsen yli pelostani."
Menin pianon luo ja aloin soittaa.
Ensimmäisellä kerralla jalkani tärisivät niin, että tuskin pysyin pystyssä.
Käteni tärisivät. Vapisin kuin haavanlehti.
Jumala oli kuitenkin uskollinen.
Nykyään pystyn johtamaan ylistystä.
Olen johtanut ylistystä nuoteista vuosia.
Hän oli uskollinen, -
ja Hän auttoi tuhoamaan pelon elämästäni.
Toinen hyvä esimerkki on nuorin tyttäremme.
Hän on nyt 22. Kun hän oli pieni, -
hän alkoi pelätä yöllä sängyssään.
Saattoi kuulla, kuinka hän hyppäsi sängystään.
Hänen makuuhuoneensa oli yläkerrassa.
Saattoi kuulla, kuinka hän hyppäsi sängystään ja tepsutteli alakertaan.
Heräsimme hänen ääniinsä. Näimme ovesta, miten hän tuli.
Se oli hassua. Koska hän pelkäsi, -
hän ajatteli: "Jos voin pitää huovan pääni päällä..."
Hän verhosi itsensä lempihuopaansa.
Hän siirsi huopaa eteenpäin sen verran, että hän näki varpaansa -
ja pystyi katsomaan, mihin hän astui.
"Jos pidän huovan pääni yllä, en näe pelkoa. En näe mörköjä."
Tyttäremme tuli öisin huoneeseemme. Hän näytti aivan haamulta.
Hän tuli makuuhuoneeseemme. Tiesimme sen olevan hän.
Hän halusi kömpiä viereemme ja sanoa: "Minua pelottaa."
Pelko on jotakin hyvin todellista. Siitä voi tulla linnake.
Meidän täytyy kohdata pelkomme -
tai muuten meistä tulee samanlaisia kuin pieni Catherinemme.
Vedämme yllemme peiton, -
joka estää meitä näkemästä saatavilla olevia suuria asioita.
Ehkä se estää sinua saamasta tiettyä työpaikkaa.
Eräs sukulaisemme pelkäsi todella paljon sitä, -
ettei hän ollut tarpeeksi fiksu työhön, joka häntä kiinnosti.
Hän tyytyi vaatimattomampaan työhön, -
koska hän pelkäsi, ettei hän olisi tarpeeksi fiksu.
Rohkaisimme häntä. Hän oli lahjakas sillä alueella.
Hän piirsi aina rekkojen kuvia. Hän halusi rekkakuskiksi.
Tiesimme, että hänestä tulisi mahtava rekkakuski.
Hän antoi kuitenkin pelon hengen estää häntä.
Sen voi nähdä arkielämässä.
Hepr. 11:1. Mitä sitten on pelko?
Pelko on usko, että pahat asiat voittavat elämässäsi.
"Usko on omistusoikeusasiakirja asioihin, jota toivotaan" (Amplified).
Meidän täytyy korvata pelko uskolla.
Hepr. 11:1:n mukaan usko on sen todellisuutta, mitä toivotaan.
Yhdessä käännöksessä puhutaan omistusoikeusasiakirjasta.
Saamme omistusoikeusasiakirjan, kun ostamme jotakin.
Kuvitellaan, että minulla olisi kiinteistö ja omistusoikeusasiakirja, -
mutta et ole nähnyt kiinteistöä etkä ollut siellä.
Jos allekirjoitan omistusoikeus- asiakirjan ja annan sen sinulle, -
ei ole väliä, vaikka et olisi ikinä nähnyt kiinteistöä tai käynyt siellä.
Jos antaisin sinulle omistusoikeus- asiakirjan kiinteistööni Floridassa, -
ja monet teistä varmasti haluaisivat sitä, se olisi sinun.
Et välttämättä ole nähnyt sitä ikinä.
Kun näkisit sen ensimmäisen kerran, ajattelisit: "Ai tällaisen sain. Upeaa!"
Sitä on usko.
Usko on omistusoikeusasiakirja asioihin, joita emme näe luonnollisesti.
Ne ovat asioita, joita toivomme.
Se on pelon vastakohta.
Pyrimme siihen, että kylvämme uskon siemenen elämäämme.
2. Tim. 1:7:ssä sanotaan: "Sillä Jumala ei ole antanut meille -
pelkuruuden henkeä, vaan voiman ja rakkauden ja raittiuden hengen."
Hän ei siis ole antanut meille pelkuruuden henkeä.
Hän on antanut vastakohdan.
Hän on antanut voiman, rakkauden ja raittiuden hengen.
Kreikan kielessä sanalla "voima" on eräs erityismerkitys.
Voima-sanan merkitykset jaotellaan kuuteen luokkaan.
Se on vahvuutta. Hän on antanut vahvuutta kestää koetukset.
Se on kirjaimellisesti voimaa muuttua.
Yksi merkitys on voima tehdä ihmeitä.
Hän ei ole antanut pelkuruuden henkeä vaan voiman tehdä ihmeitä.
Saatat tarvita ihmeen, mutta olet pelon valtaama.
Voit korvata pelon voimalla, -
koska Jumala antaa voiman voittaa se ihmeiden ansiosta.
Ehkä tarvitset rahaa, ja kuin ihmeen kaupalla rahat ilmestyvät tilillesi -
tai saat rahat odottamattomasti kirjekuoressa.
Jumala antaa sinulle moraalisen voiman selviytyä voittajana.
Saat vaurauteen perustuvaa vaikutusvaltaa.
Vaurailla ihmisillä on yleensä erittäin paljon valtaa.
Sanotaan, ettei Jumala ole antanut meille pelkuruuden henkeä, -
vaan voiman hengen. Se on vaurauteen perustuvaa vaikutusvaltaa.
"Voiman" yksi merkitys on armeijaan perustuvaa voimaa.
Enkelten sotajoukot voivat olla selustassasi, -
kun Jumala antaa voiman hengen eikä pelkuruuden henkeä.
2. Tim. kirjeen mukaan Hän ei antanut pelkuruuden henkeä -
vaan voiman, rakkauden ja raittiuden hengen.
Entäpä rakkaus? 1. Kor. 13:8:n mukaan rakkaus ei koskaan häviä.
Profetoiminen katoaa.
Kielillä puhuminen katoaa ja lakkaa.
Suuri tietokin katoaa ja käy turhaksi, -
mutta rakkaus ei koskaan häviä.
Jumala antoi rakkauden ja raittiuden eli terveen harkinnan hengen.
Käytän sitä hyödykseni paljon.
Olen itse joutunut kamppailemaan masennuksen ja ahdistuksen takia -
ylleni tulleen pelon hengen takia.
Pelko johtui eräästä tapauksesta vuosia sitten.
Kun jälkeen päin aloin tunnistaa pelon henkeä, -
minun piti käydä kamppailua terveen harkinnan puolesta.
Joskus sanoin vaimolleni: "Taidan tulla hulluksi."
Koin sekoavani mieleltäni. Se ei tullut Jumalalta. Se on pelon henki.
Jumala sanoo, ettei hän antanut pelon henkeä vaan terveen harkinnan.
Se on 2. Tim. 1:7.
Avainasia tässä on, että jos Jumala ei anna sitä, meidän ei pidä ottaa sitä.
Pelko ei ole Jumalasta.
Jos pelkäämme jotakin...
On eri asia pelätä kuin varoa.
Jos jalkakäytävällä luikertelee käärme, -
täytyy varoa askeliaan.
Jos se on myrkyllinen, ei kannata mennä lähelle.
On eri asia olla varovainen kuin pelätä.
Haluamme tuhota pelon.
Pelko on uskon vastakohta.
Olemme puhuneet muissa yhteyksissä aiemmin, -
että annamme voimaa sille, mihin keskitymme.
Tämä on mielenkiintoista. En huomannut tätä aiemmin elämässäni.
Job 1:ssä Jobia kohtasivat kaikenlaiset onnettomuudet.
Herra salli saatanan mellastaa hieman, -
koska Job oli vanhurskas Herran edessä.
Job 1:ssä kerrotaan, miten vauras mies Job oli.
Hänen elämässään kaikki rullasi. Hän oli hyvin vanhurskas mies.
Jobin pojista ja tyttäristä sanotaan Job 1:4:ssä, -
että Jobin pojilla oli tapana laittaa pitoja syntymäpäivinään.
He kutsuivat kolme sisartaan, ja he söivät ja joivat.
Heillä oli mukavat, pitkät pidot.
Jobin pojat ja tyttäret järjestivät syntymäpäiväjuhlia.
Sitten jakeessa 5 sanotaan (Amplified-käännös): -
"Kun juhlakausi oli ohi, Job järjesti niin, että heidät kaikki puhdistetaan.
Hän uhrasi polttouhrin varhain aamulla.
Hän sanoi: 'Kenties lapseni ovat tehneet syntiä -
ja kironneet Jumalan sydämessään.'"
Jobilla oli siis tapana järjestää jatkot.
He rukoilivat ja etsivät Herraa.
He varmistivat, ettei mikään synti jäisi käsittelemättä.
Se kuulostaa vanhurskaalta ja oikealta.
Job 3:ssa aletaan kertoa, -
kuinka onnettomuuksia alkoi tapahtua.
Job 3:25:ssä sanotaan: "Sillä mitä minä kauhistuin, se minua kohtasi, -
ja mitä minä pelkäsin, se minulle tapahtui."
Job pelkäsi, että hänen perheelleen tapahtuisi jotakin ikävää.
Tässä hän julistaa ystäviensä ja Herran edessä: -
"Tapahtui se, mitä eniten pelkäsin ja kammoksuin."
On siis huomionarvoista, että pelko on uskon täysi vastakohta.
Job keskittyi pelkäämään lastensa puolesta.
Oletko ajatellut sitä koskaan? Pelätä lastesi puolesta.
Oli mielenkiintoista, -
että "Ghostbusters ― haamujengi" oli 1980-luvun suosituimpia elokuvia.
Haamujengi taisteli hyökkäileviä demonisia voimia vastaan.
Se oli aika koominen elokuva.
Heidän piti keskittyä tyhjään, -
koska jos he keskittyivät johonkin, jokin paha olento ilmestyi.
He päättivät tyhjentää mielensä ja olla ajattelematta mitään.
Haamujengillä oli sädeaseet.
Se yritti tuhota viholliset.
Yhtäkkiä ilmestyi jättimäinen vaahtokarkkimies.
He ihmettelivät, mitä tapahtui.
Dan Aykroydin roolihahmo sanoi: -
"Yritin ajatella harmittominta asiaa, jonka tiesin, -
ja ainoa asia, jonka keksin, oli herra Stay Puft."
Stay Puft oli jättimäinen vaahtokarkkimies.
Joskus me olemme sellaisia. "Mitähän ajattelisin?
Mitä ajattelisin, jotta tämä pelko tuhoutuisi? Ajattelen jotakin hyvää."
Vain sinä tiedät, mitä sinä pelkäät.
Pelot voidaan tuhota vain kohtaamalla ne.
Raamatussa sanotaan: "vastustakaa perkelettä, niin se teistä pakenee."
Meidän ei pidä ohittaa tiedostettua pelkoa. Se pitää kohdata.
Sen kimppuun pitää hyökätä uskossa.
Toinen avainasia on, että se, mihin keskitymme, saa voimaa.
Rakkaus tuhoaa pelon.
Usko korvaa pelon.
Rakkaus tuhoaa pelon. Usko korvaa pelon.
1. Joh. 4:18:ssa sanotaan: -
"Pelkoa ei rakkaudessa ole, vaan täydellinen rakkaus karkoittaa pelon, -
sillä pelossa on rangaistusta".
Kun olen kokenut pelkoa erilaisissa tilanteissa menneisyydessäni, -
se on ollut todella piinaavaa.
Siksikin koin sekoavani.
"..ja joka pelkää, se ei ole päässyt täydelliseksi rakkaudessa."
Meidän on hyökättävä pelon kimppuun elämässämme.
Hepr. 10:38: -
"minun vanhurskaani on elävä uskosta, -
ja jos hän vetäytyy pois [pelossa], ei minun sieluni mielisty häneen".
Jumala sanoo Heprealaiskirjeessä, -
että jos olemme vanhurskaita, meidän tulisi elää uskosta.
Jos alamme vetäytyä pois pelossa, Hän ei mielisty meihin.
Se on voimallista. Jumala ei mielisty meihin, jos pelkäämme.
Meidän pitää pohtia, mikä laukaisee pelon meissä, -
ja sitten pitää iskeä pelon syyjuureen.
Pelko aiheuttaa usein vihaa ja turhautumista.
Kun alamme ajatella pelkoa, -
olemme vaimoni kanssa panneet merkille aivan pikkuasioita.
Kuvitellaanpa esimerkiksi, että meidän pitää olla aamulla ajoissa jossakin.
Heräämme molemmat samaan aikaan hieman myöhässä.
Tämänkaltainen tilanne sattui meille muutama viikko sitten.
Heräsimme molemmat samaan aikaan.
Molempien piti käydä suihkussa. On vain yksi kylpyhuone.
Vaimoni meni suihkuun ensin.
Ajattelin: "Olisi pitänyt herätä aiemmin."
Aloin turhautua. "Riittääkö aika?"
Hän alkoi laittaa hiuksiaan ja meikata. "Minun pitäisi päästä suihkuun."
Mieleni alkoi täyttyä tällaisilla ajatuksilla.
Huomasimme, että aloimme ajatella noita asioita ääneen.
Emme huomanneet, että pelko alkoi hiipiä sisään.
Aloimme turhautua toinen toisiimme.
Aloimme tiuskia toisillemme.
Kun olimme tutkineet pelkoa, kehitimme uudenlaisen tavan.
Kun toinen alkoi hieman hermostua, turhautua tai suuttua, -
pysähdyimme ja kysyimme: "Mitä sinä pelkäät?"
Kun on vihainen tai poissa tolaltaan ja pysähtyy ajattelemaan, -
kielteinen tunne johtuu yleensä pelosta.
Siinä pikku jutussa, kun odotin suihkuvuoroani, -
pelkäsin, etten ehtisi ajoissa -
ja että henkilö, jota olimme menossa tapaamaan, olisi meille vihainen.
Oli monia eri pelkoja. Minun oli välittömästi pysähdyttävä -
ja sanottava: "Ei! En ota vastaan pelkoa. Otan askeleen taaksepäin."
Yleensä pelkäämme, että jotakin tapahtuu, mutta pelkäämme turhaan.
"He tulevat olemaan minulle vihaisia." Kenties he eivät olekaan vihaisia.
"Myöhästymiseni aiheuttaa harmeja." Ehkä siitä ei tulekaan harmia.
Emme usko Jumalan asioihin, että Hänen ajoituksensa on tärkeä juttu.
Monesti koemme pelkoa...
Kuvitellaanpa, että tunnen kipua kehossani.
Joskus alamme pelätä: -
"Onkohan munuaisissani jotakin vikaa?
Ehkä vika ei olekaan munuaisissa.
Kenties vika on vatsassa. Gastriitti, sanoisivat lääkärit.
Pari vuotta sitten lääkärit sanoivat, että kärsisin loppuikäni gastriitista.
Sen täytyy olla gastriitti." En edes tiedä, mikä se on.
Tunnen pientä nipistelyä. Ehkäpä jokin lihas on vain venähtänyt, -
koska treenasin liian kovin, mutta luulen heti, että se on gastriitti -
tai munuaissairaus.
Pahinta on se, että alamme ottaa oireista selvää internetistä.
Älkää kokeilko tätä kotona, pojat ja tytöt.
Olen huomannut, että internet tarjoaa ensimmäisenä kaikkein pahinta asiaa.
Se ei ole enää lihaskipua liian kovasta treenaamisesta.
Kuvittelen mielessäni, että se on gastriittia tai munuaissairaus.
Internetiä tutkittuani olen varma, että minulla on mahasyöpä.
Pelko alkaa kasvaa. Jumala sanoo, ettei sovi pelätä, vaan tulee uskoa.
Kun nuo asiat alkavat nousta, hyökkäämme pelon kimppuun.
Ellei ole todisteita, emme usko sitä.
Jos lääkäri myöhemmin toteaa jotakin, -
käsittelemme sitäkin pelkoa. Jos saamme syöpädiagnoosin, -
vihollinen yrittää tosissaan kylvää mieleesi pelon siemenen.
Joskus lääkäritkin ovat väärässä.
Tiedän tapauksia, joissa röntgenkuvat ovat viitanneet varmaan rintasyöpään.
Kun on kysynyt toisen lääkärin mieli- pidettä, se ei ollutkaan rintasyöpä.
Kumpaa sitten uskomme?
Tavallisesti uskomme pahinta kauhukuvaa ja pelkoa.
En tarkoita, ettemmekö uskoisi tosi- asioita ja että heittäisimme ne pois.
Tarkoitan, että pelko on todellinen asia.
Jos meillä ei ole todisteita tosiasioista, -
alamme kylvää ja puhua todelliseksi negatiivisia asioita, -
kun Jumala haluaa meidän puhuvan uskossa.
Silloin usko alkaa korvata pelon kulkurataa.
Pelko alkaa pyöriä uudelleen ja uudelleen mielissämme.
Se alkaa karttua ja karttua.
Se on kuin ilmapallo, jota puhalletaan.
Pelko vain suurenee ja suurenee, ja se valtaa kehomme.
Sitten kehomme alkaa reagoida, aivan kuin tilanne olisi todellinen.
Meidän täytyy hyökätä pelon kimppuun ja korvata se uskolla.
"Jumala, et antanut pelon henkeä, -
vaan rakkauden, voiman ja raittiuden hengen. Minulla on väkeviä ihmeitä.
Vastustan Jeesuksen nimessä sanoja, joita ihminen on minusta lausunut.
Suuntaan parantumisen hengen kehossani olevaa vaivaa kohti."
Tämän haluan jättää teille.
Suomennos: Marianne Tenetz