Osa 3: Älä unohda kiitollisuutta
Hei! Olen Gregg Ellis -
Fire Starters International -järjestöstä.
Olen vaimoni kanssa puhunut kunni- assa vaeltamisesta Herran edessä.
Tänään puhumme kiitollisuudesta.
Se on asioita, joita olemme opettaneet ihmisille -
Fire Starters International -järjestön kautta -
Jumalan rakkaudessa vaeltamisesta.
Aloitan kertomalla Nebukadnessarista.
Danielin kirjassa kerrotaan suuresta kuninkaasta, Nebukadnessarista.
Israelin lapset oli viety pakkosiirtolaisuuteen.
Daniel ja hänen ystävänsä olivat menneet kuninkaan hoviin.
He palvelivat kuningasta.
Daniel tulkitsi joitakin unia.
Lisäksi tapahtui jotakin Jumalan kunnioittamisen seurauksena.
Niiden vuoksi Daniel kohosi arvostuksessa valtakunnassa.
Voimme lukea Nebukadnessarin näkemästä unesta.
Uni vaivasi Nebukadnessarin mieltä erittäin paljon.
Se vihjasi, että jotakin kauheaa siinsi valtakunnan yllä.
Kun hän kertoi unesta Danielille, -
Daniel alkoi selvittää tulkintaa.
On mielenkiintoista huomata, että Dan. 4:ssä, -
jossa hän puhuu tulkinnasta, -
kerrotaan, että Danielkin koki levottomuutta hakiessaan tulkintaa.
Uskon sen johtuneen siitä, että Daniel käsitti, -
mitä Jumala yritti näyttää Nebukadnessarille.
Daniel jopa sanoi: "Kuninkaani, koskekoon selitys vastustajiasi -
eikä sinua."
Unessa Nebukadnessar oli korkea puu, -
joka hakattiin poikki.
Noin vuoden kuluttua Nebukadnessar oli palatsinsa katolla.
Hän katseli koko valtakuntaansa Baabelissa.
Hän koki ylpeyttä itsestään.
"Vau! Katsokaa suuruuttani. Katsokaa, miten mahtava olen."
Heti kun hän alkoi vetää kunniaa itseensä, -
hänestä tuli välittömästi käytännössä mielisairas.
Hän eli villieläinten kanssa ja söi ruohoa.
Niin kului seitsemisen vuotta.
Sinä aikana hän muisti, mitä Jumala oli puhunut unen kautta: -
jos ihminen tulee täyteen itseään ja ylpistyy, -
silloin hänet syöstään alas.
Tiedämme, että kunniassa elämisessä on aikoja, -
jolloin meistä Jumalan omina alkaa tulla hyviä jossakin asiassa.
Jotkut ihmiset ovat tavallaan lempilapsia.
He pärjäävät hyvin kaikessa, mitä he tekevät.
He pärjäävät hyvin urheilussa, opinnoissa ja talousasioissa.
Heistä tulee vauraita.
Kun heitä seuraa, -
monesti kun he vaurastuvat -
ja saavat kunnianosoituksia ja ihmisten kiitosta, -
he alkavat tulla täyteen itseään.
Herra varoittaa meitä siitä.
Meidän on pidettävä mielessä, -
että kaikki menestyksemme, olivatpa ne mitä tahansa, tulevat Jumalalta.
Meidän on oltava kiitollisia niistä.
Selittäessään unta Nebukadnessarille -
Daniel sanoi Dan. 4:19:ssä: -
"Herrani, koskekoon uni sinun vihollisiasi -
ja sen selitys sinun vastustajiasi."
Danielkin tunnisti Nebukadnessarin olevan sellaisessa pisteessä, -
että alas suistuminen oli lähellä. Hän varoitti Nebukadnessaria: -
"Toivottavasti tämä tapahtuu vihollisillesi eikä sinulle."
Daniel jopa neuvoi Nebukadnessaria: -
"Käänny pois synneistäsi ja anna kunnia Jumalalle."
Kuten tiedämme, Nebukadnessar ei ottanut neuvosta vaaria, -
ja sen takia hänet syöstiin alas.
Yhteiskunnassa median asema on hyvin näkyvä.
Monilla nuorilla on halu -
yrittää päästä asemaan, -
jossa he voivat levyttää musiikkia tai kuvata videoita.
He yrittävät päästä eteenpäin yhteiskunnassa.
Monesti kun Herra alkaa siunata ja antaa mielisuosiotaan, -
jopa me Jumalan omat alamme ottaa menestyksestä kunniaa itsellemme.
Siitä on seurauksena ylpeys
Tiedämme, että Jumala sanoo sanassaan olevansa ylpeitä vastaan -
ja antavansa armon nöyrille. Näemme sen Nebukadnessarin kertomuksesta.
Haluamme olla kiitollisia. Yksi avain- kohtamme kiitollisuudesta kuuluu: -
"Ellemme ole menestyksestämme kiitollisia Jumalalle, -
on helppoa alkaa ottaa siitä kunniaa itsellemme.
Siitä on seurauksena ylpeys. Sitten Jumala on meitä vastaan."
Siinä pisteessä on hyvin vaikeaa säilyttää Jumalan mielisuosio.
Kristillisissä piireissä näkee usein, -
että joku pastori aloittaa vaatimattomasti.
Kun seurakunta kasvaa, alkaa näkyä enemmän tunnustekoja ja ihmeitä -
ja Herran lahjat alkavat kasvaa hänen elämässään, -
hän alkaa monesti katsella menestystään -
ja tukeutua omiin kykyihinsä ja omaan ymmärrykseensä eikä Herraan.
Olen huomannut, että pärjään parhaiten Jumalan asioissa silloin, -
kun minulla ei ole kovin varma olo.
Kun minulla ei ole varma olo, minun täytyy todella tukeutua Jumalaan.
Silloin Hän ilmestyy.
Kun minulla on varma olo ja ajattelen: "Pystyn tähän. Pärjään omin avuin", -
silloin huomaan, etteivät voitelu ja voima ole läheskään niin hyviä.
Jaak. 4:6:ssa sanotaan: -
"Jumala on ylpeitä vastaan, mutta nöyrille hän antaa armon".
Ajattelepa asioita, joissa olet hyvä.
Ajattelepa asioita, joissa menestyt.
Ajattele sitten Jumalaa -
ja anna Jumalalle niistä kunnia.
Muista, mistä olet tullut.
Toinen asia, jonka haluamme sanoa kiitollisuudesta on se, -
että monesti se riippuu asenteistamme eikä niinkään olosuhteista.
Tiedän, että joillakin on vaikeuksia sen suhteen.
Kuulimme kerran eräästä jumalanpalvelijasta.
Hän tapasi järjestönsä johtajia.
Yleensä sellaisissa palavereissa puhutaan työasioista, -
talousasioista ja tulevan vuoden aikataulusta.
Varmistetaan, että avainhenkilöihin ollaan yhteydessä.
Hän istui kokouksessa eräänä päivänä.
Eräs kokoukseen osallistuneista kohotti kätensä. "Minulla on todistus.
Herra teki jotakin."
Tuttavani koki huoneessa ilmapiiriä, jossa kysyttiin: -
"Miksi rasitat meitä nyt todistuksellasi?
Emme ole täällä kuuntelemassa todistuksia.
Olemme keskustelemassa talousasioista -
ja tulevaisuudensuunnitelmista."
Herra laski välittömästi johtajan henkeen sanan, -
suoraan hänen henkeensä. Jumala sanoi hänelle: -
"Ellet kunnioita minua teoissasi, otan voiteluni pois."
Se kolahti häneen. Hän teki vakaan päätöksen.
"Varmistan, että vaikka minulla on johtokunnan kokous -
kaikkien tärkeiden johtajien kanssa, silti me pysähdymme, -
iloitsemme ja olemme kiitollisia asioista, joita Jumala tekee."
Kun tulee todistus, pysähdymme, rukoilemme, kiitämme Jumalaa -
ja annamme Hänelle kunnian kaikessa, mitä teemme.
Kyse on asenteistamme ja suhtautumistavoistamme.
Sananl. 15:15:ssä sanotaan: -
"Kurjalle ovat pahoja kaikki päivät, -
mutta hyvä mieli on kuin alituiset pidot."
Ajattelepa sitä. Paha päivä kurjille, -
mutta iloisella sydämellä on alituiset pidot.
Haluamme puhua ja ajatella ja saattaa tunteemme linjaan -
iloisen sydämen kanssa.
Tapa tehdä se on olla kiitollinen siitä, mitä meillä on.
Usein keskitymme asioihin, joita meillä ei ole.
Keskitymme ylennykseen, jota emme saaneet.
Keskitymme parantumisiin, joita emme saaneet.
Emme ole kiitollisia. Keskitymme asioihin, kuten: -
"Kunpa minulla olisi suurempi talo." "Kunpa asuisin järven rannalla."
Alamme keskittää huomiomme sellaisiin asioihin.
Unohdamme ajatella asioita, joista Jumala on jo tuonut meidät.
Muistan ajan, jolloin olimme menneet hiljattain naimisiin.
Asuimme vuokralla.
Emme tienneet asiaa silloin, kun teimme vuokrasopimusta, -
vaan vasta silloin, kun muutimme.
Asunnossa nimittäin kuhisi torakoita.
Niitä oli kaikkialla. Yritimme torjua niitä kaikin keinoin.
Levitin asuntoon boorihappoa.
Puhalsin jauhetta keittiössä työtasojen alle -
ja jääkaapin taakse.
Yritimme tappaa kaikki torakat, -
koska paikka kuhisi niitä.
Meillä oli kiusaus alkaa nurista ja valittaa asioista, -
joita Jumala oli tekemässä.
Todellisuus oli kuitenkin, -
että Jumala siirsi meidät pois vanhempieni nurkista -
omaan asuntoon.
Emme enää asuneet vanhempieni komenneltavina.
Siirryimme pienestä makuuhuoneesta vanhempieni talosta -
omaan asuntoon, jossa meillä oli oma keittiö, olohuone ja makuuhuone.
Meidän piti katsoa taaksepäin: "Okei, meillä on torakoita, -
mutta katso, mistä olemme tulleet."
Aloimme kiittää Jumalaa. Sitten Hän siirsi meidät pois siitä nopeasti.
Kun tulimme kiitollisiksi senhetkisestä tilanteesta, -
hän siirsi meidät uuteen paikkaan, jossa ei ollut torakoita.
Kyse on asenteesta eikä välttämättä tämänhetkisestä tilanteesta.
Yksi asia, joka saa olon tuntemaan kurjaksi, -
on se, ettei ole kiitollinen.
Siihen täytyy lisätä onnea. Tämä on toinen kiitollisuuden avainkohta: -
"Onnellisuus on valinta, joka täytyy tehdä päivittäin."
Voimme olla joko kurjia tai onnellisia.
Onnellisuus on päivittäinen valinta.
1. Tess. 5:16:ssa sanotaan (AMP): -
"Olkaa onnelliset ja iloitkaa ja olkaa iloisia sydämessänne -
jatkuvasti aina." Täytyy olla jatkuvasti aina iloinen.
Jumala haluaa, että etenkin seurakunta on onnellinen.
Sitruunan imijöiden seurakunta ei ole osa Hänen seurakuntaansa.
Jumala ei ikinä luonut sellaista tunnustuskuntaa.
Tiedäthän, millaisia sitruunan imijät ovat? Heidän kasvonsa vääntyvät.
"Onpa hapanta." Kutsumme heitä myös ilon imijöiksi.
Oletko ollut seurakunnassa, jossa on raskas ilmapiiri?
Ei ole iloa. "Missä ovat ilo ja onnellisuus?"
Jumala ei luonut sitä tunnustuskuntaa. Se on ihmisten luoma.
Vuosia sitten minut ja vaimoni kutsuttiin -
palvelemaan pientä seurakuntaa maa- seudulla Etelä-Carolinan kukkuloilla.
Menimme pieneen maalaisseurakuntaan.
Heti kun kävelimme sisään, huomasimme, -
että joku oli opettanut heille ilon olevan ilmeisesti paholaisesta.
Heidän kasvoillaan ei ollut minkäänlaisia ilmeitä.
Kun kuoro lauloi, -
he vain lauloivat ja he tuskin liikuttivat edes suutaan.
"Kohottakaa riemuhuuto Herralle."
Minä liikuttelen silmiäni. He eivät saaneet tehdä edes sitä.
Tuntui, että koko seurakunta oli sidottu, -
koska joku oli iskostanut heihin valheen, -
ettei tunteiden ja ilon näyttäminen ollut sallittua.
Kun minä ja vaimoni olimme palvelemassa, -
kerroimme vitsejä ja nauroimme.
Nauroimme heidän kanssaan ja nauroimme toisillemme.
Aivan kuin olisimme kutittaneet heitä hengessä.
Oli mahtavaa seurata muutosta hengessä.
Kun kutitimme heitä hengessä, ilo ja onni alkoivat vapautua heissä.
Jumala sanoo sanassaan, että meidän pitäisi iloita alituisesti.
Raamatussa Jeremia tunnettiin itkevänä profeettana.
Herra antoi hänelle sanan. Hän julisti sanan Israelille.
Israel ei kuunnellut. He vähät välittivät siitä, mitä hän sanoi.
Lopulta hän valitti asiasta Herralle.
Siitä kerrotaan Jer. 15:ssä.
Jer. 15:18―19: -
"Miksi kestää minun kipuni ainiaan -
ja haavani on paha eikä tahdo parantua?
Sinä olet minulle kuin ehtyvä puro, kuin vesi, joka ei pysy."
Tämä on Jeremian puhetta Jumalalle. Jumala vastasi hänelle: -
"Jos sinä käännyt, niin minä sallin sinun kääntyä, -
ja sinä saat seisoa minun edessäni. Ja jos sinä tuot esiin jaloa, et arvotonta,
niin sinä saat olla minun suunani."
Jos puhut sanoja, jotka eivät ole arvottomia...
Toisin sanoen Hän sanoi: "Jeremia, lopeta valittaminen."
Olemme kokeneet samaa kotonamme vuosien varrella.
Oli tilanteita, jolloin lapsemme valittivat valittamistaan.
Lopulta sanoin: "Lopettakaa valitus."
Pitäisi olla iloa ja onnea. Se on valinta, jonka teemme päivittäin.
Jumala kuvaa sitä epäluottamukseksi, epätoivoksi -
ja epäileväksi puheeksi Hänen uskollisuudestaan.
Jos jatkuvasti valitamme Jumalalle kaikista vaikeuksistamme, -
ongelmistamme ja tilanteistamme, emme ole kiitollisia asioista, -
joita Jumala on antanut meille. Sanomme: "Emme luota Sinuun.
Emme luota uskollisuuteesi."
Jeremia sanoi, ettei hän näe edes Jumalan uskollisuutta, -
mutta Raamatussa Jumala sanoo jatkuvasti: "Uskollisuuteni ei horju."
Meidän täytyy keskittyä iloon.
Se, mihin keskitymme, voimistuu.
Voimme keskittyä joko iloon tai asioihin, -
jotka ovat tuhoisia ja kurjia ja jotka eivät tunnu kovin hyviltä elämässä.
Tahdon kertoa eräästä tutkimuksesta.
Sen teki tri Robert Emmons.
Hän tutki onnellisuutta vuonna 2003.
He huomasivat, -
että jokaisella ihmisellä on tietty onnellisuuden vakiotaso.
Jotkut ihmiset ovat hyvin onnellisia. He ovat koko ajan hyvin onnellisia.
Saatamme sanoa: "Miksi olet noin onnellinen?"
He tekevät, mitä Jumala on käskenyt heidän tehdä. He iloitsevat aina.
Toiset taas ovat onnellisia hyvin harvoin.
Asioiden täytyy olla tosi hyvin, ennen kuin he ovat onnellisia.
Huomattiin, että olivatpa olosuhteet elämässä millaiset tahansa, -
onnellisuuden vakiotaso muuttuu tilapäisesti, -
mutta se palautuu aina normaalitasolle.
Jos tavallisesti onnellista ihmistä kohtaa vaikkapa perhesuru, -
avioero tai jokin trauma, onnellisuuden taso muuttuu hetkeksi -
ja palautuu sitten normaalitasolle.
Jos onnellisuuden vakiotaso on alhainen, -
vaikka tapahtuisi jotakin hyvää, -
esimerkiksi pomo tai työnantaja antaa palkankorotuksen, -
onnellisuuden taso kohoaa mutta palautuu sitten normaalitasolle.
Saamme uuden talon. Onnellisuuden taso kohoaa ja laskee sitten jälleen.
Onnellisuuden taso on jotakin, mikä jokaisella pysyy vakiona.
Tutkija Emmons kysyi, miten onnellisuuden vakiotasoa voi muuttaa.
Hän otti kokeeseen eri ihmisryhmiä.
Yksi ryhmä keskittyi ongelmiinsa.
Yksi ryhmä ei niinkään keskittynyt ongelmiinsa -
vaan jatkoi arkeaan kuten ennenkin.
Kolmanteen ryhmään kuuluvien käskettiin ajatella viittä asiaa, -
joista he ovat kiitollisia, viidesti päivässä.
Jossakin kohdassa päivän mittaan -
heidän piti ajatella viittä asiaa, joista he ovat kiitollisia.
He kirjoittivat ne ylös ja miettivät niitä.
He siis ajattelivat päivässä 25:ttä asiaa, joista he olivat kiitollisia.
Vertailuryhmistä esiin nousi se, jonka käskettiin olla kiitollinen -
ja ajatella asioita, joista he olivat kiitollisia.
Sen onnellisuuden vakiotaso nousi ja pysyi koholla.
Kyse ei ole siis olosuhteista.
Media sanoo: "Osta tämä auto. Se tekee sinut onnelliseksi."
"Katso tämä elokuva. Se tuo sinulle onnellisuutta."
"Hanki tätä kasvovoidetta, -
jotta näyttäisit nuorelta ja onnelliselta."
"Ala käydä tällä kuntosalilla ja rupea kuntoilemaan.
Jos otat tämän pillerin, laihdut, ja sitten tulet onnelliseksi."
Lääkäri saattaa määrätä onnellisuuspillereitä.
Onnellisuutta purkista.
On hämmästyttävää, miten monet ihmiset nykyään -
kärsivät epätoivosta, ahdistuksesta ja masennuksesta.
Lääkäri määrää heille onnellisuuspillereitä.
Asia, jonka unohdamme median ja teknologian keskellä, -
on se, ettei onnellisuus ole kiinni olosuhteistamme.
Vaikka yrittäisimme miten kovin tahansa, emme tule onnellisemmiksi.
Howard Hughes oli maailman rikkaimpia ihmisiä vuosia sitten.
Ihmiset tunsivat hänet yhdysvaltalaiseksi pohataksi -
1960-luvulla.
Ihmiset ajattelivat, että hänellä on paljon rahaa, kuuluisuutta, -
valtaa ja kaikkea, mitä hän tarvitsee, -
mutta kävi ilmi, ettei hän ollut kovin onnellinen, -
koska onni ei tule omistuksista.
Onnellisuuden vakiotason voi muuttaa olemalla kiitollinen.
Kokeile sitä. Ajattele päivittäin viittä asiaa, joista olet kiitollinen.
Tee se viidesti päivässä. Kokeile, keksitkö 25:ttä asiaa.
Keskity niihin asioihin ja katso, mitä tapahtuu.
Meidän pitää olla kiitollisia. Jos vaellamme kiitollisuudessa, -
emme ole enää kurjia happamia sitruunanimijäkristittyjä, -
vaan ihmisiä, joiden sisimmässä on vapautunutta iloa.
Ihmiset näkevät meissä Isän rakkauden, josta kaikessa on kyse.
Yksi standardeistamme on se, -
että säilytämme kiitollisuuden asenteen.
Kieltäydymme anastamasta kunniaa Jumalalta.
Olemme Jumalalle kiitollisia kaikesta, mitä Hän on tehnyt.
Hän tekee kaiken työn. Hän saa kaiken kunnian.
Tapasimme katsoa yhtä elokuvaa, kun tyttäremme olivat pieniä.
Se on vanha Disney-elokuva. Sen nimi on Pollyanna ― iloinen tyttö.
Pollyanna on nuori tyttö, joka on tukalassa tilanteessa.
Hänen vanhempansa kuolivat.
Hän muutti asumaan rikkaan tätinsä luo.
Kaupungissa kaikki arvostelivat.
"Miksi pidät tuota mekkoa? Se ei sovi sinulle lainkaan.
Miksi tuot tämän minulle?"
Ihmiset valittivat ja nurisivat jatkuvasti.
Tyttö etsi joka tilanteesta aina parasta puolta.
Muutos kaupungissa oli hämmästyttävä.
Myös tädin, pastorin ja kaikkien ympärillä olevien elämässä -
tapahtui valtava muutos, -
koska Pollyanna oli päättänyt sydämessään -
ylläpitää kiitollisuuden asennetta kaikkina aikoina.
Kol. 3:17:ssä sanotaan: "Ja kaikki, minkä teette sanalla tai työllä, -
kaikki tehkää Herran Jeesuksen nimessä, -
kiittäen Isää Jumalaa hänen kauttansa."
Herra Jeesus, me kiitämme Sinua.
Kiitos niistä, jotka kuuntelevat tätä opetusta.
Isä, kun ahdistus, -
huolet ja vaikeudet tulevat heidän elämäänsä, -
anna heidän muistaa asiat ja palauta heidän mieliinsä asioita, -
joita Sinä olet tehnyt heidän elämässään, -
ja asioita, joista Sinä olet pitänyt huolen, -
että heillä olisi kiitollinen sydän. Kiitämme Sinua siitä, -
Jeesuksen nimessä, aamen.
Jätän mieliinne hautumaan kiitollisen asenteen säilyttämisen.
Kokeile, voitko muuttaa onnellisuuden vakiotasoasi tänään.
Suomennos: Marianne Tenetz