JUMALA JALAJÄLGEDES
Tere!
Mina olen Gregg Ellis
ja ma töötan organisatsioonis Fire Starters International.
Mina ja mu abikaasa oleme rääkinud teile teemal:
aus ja Jumala asjades elamine.
Täna tahan rääkida teile tänulikkusest,
mis on teema, mida õpetame palju oma organisatsiooni inimestelegi,
rääkides ka sellest,
kuidas elada rohkem välja Jumala armastust.
Tahan alustada looga kuningas Nebukadnetsarist.
Temast räägitakse Taanieli raamatus kui suurest kuningast.
Iisraeli rahvas oli vangi võetud
ja Taaniel ühes oma sõpradega viidud kuninga õuedesse,
kus nad pidid kuningat teenima.
Tänu oma unenägude tõlgitsemise annile
ja osadele muudele sündmustele, kus Taaniel austas Jumalat,
tõusis Taaniel seal kuningriigis ühele kõrgemale tasemele.
Piiblis on üks lugu Nebukadnetsari unenäost,
mis teda väga häiris,
kuna tal jäi sellest mulje,
et midagi kohutavat on tabamas tema kuningriiki.
Kui ta selle unenäoga Taanieli juurde tuli,
kes püüdis siis sellele tõlgendust leida,
siis Taanieli 4 ptk's on öeldud,
et isegi Taaniel koges oma vaimus raskust,
kui sellele unenäole tõlgendust leida püüdis.
Usun, et see oli seetõttu,
et Taaniel mõistis, mida Jumal püüdis kuningale näidata.
Seetõttu ütles Taaniel isegi nii:
"Oo kuningas, olgu see tõlgendus pigem su vaenlastele ja mitte sulle!"
Unenäo tõlgenduses oli Nebukadnetsar kui suur puu,
mis võeti maha.
Umbs aasta hiljem oli Nebukadnetsar oma lossi katusel
ja vaatas sealt üle kogu oma kuningriigi, Baabüloonia
Ta tundis üsna suurt uhkust enese üle, otsekui öeldes:
"Wau, vaadake kõike seda hiilgust! Vaadake, kui võrratu ma olen!"
Kuid niipea, kui ta hakkas kogu au endale võtma,
läks ta pea koheselt mõistuselt segi,
minnes elama metsloomade sekka ja süües rohtu.
See kõik kestis oma 7 aastat
ja ta mäletas kogu selle aja,
mida Jumal oli läbi tolle unenäo rääkinud
ja mille mõte oli see,
et kui sa lähed liiga iseennast täis ja muutud uhkeks,
siis see on ka see koht, kus tuleb langemine.
Austusväärse elu elamine kätkeb endas ka sageli seda,
et me Jumala lastena
oleme mingis asjas väga osavad ja tublid.
Te ju teate, et elus on inimesi, kes on nö musterlapsed -
kõik, mida nad teevad, on super hea.
Nad on tublid spordis, teadmiste omandamisel, rahaasjades,
nad saavad rikkaks jne.
Taolisi inimesi jälgides on näha, et mida rikkamaks nad saavad
ja mida enam paguneid elus teenivad, kogedes inimeste imetlust ja austust,
siis nad lähevad kuidagi iseennast täis.
Jumal aga hoiatab meid selle eest.
Üks asi, mida peame alati meeles pidama,
on see, et kõik meie kordaminekud - mis iganes need ka poleks,
on tulnud Jumalalt.
Seetõttu peame olema äärmiselt tänulikud nende eest.
Taanieli 4:16,
kus Taaniel selgitas kuningale tolle unenägu,
on öeldud: Mu isand!
Unenägu tabagu su vihkajaid ja selle tähendus su vaenlasi!"
Isegi Taaniel mõistis,
et Nebukadnetsar oli jõudnud oma elus punkti,
kus ta oli kohe, kohe langemas.
Nii et Taaniel hoiatas teda, öeldes samas,
et loodetavasti juhtub see kuninga vaenlaste
ja mitte kuninga endaga.
Ühtlasi andis ta kuningale nõu,
et too peab pöörduma oma patustelt teedelt
ning tooma Jumalale au.
Nagu me teame, siis Nebukadnetsar ei teinud seda
ja tänu sellele ootas teda ees kõrge kukkumine.
Tänapäeva ühiskonnas, kus meedial on hästi suur mõju,
on paljudel noortel tohutu igatsus jõuda kuhugi,
kus nad saaks anda välja oma CD või teha oma videosid
ning olla üldse edukad ja edasi liikuvad.
Kuid sageli, kui Jumal õnnistabki meid
ja osutab meile oma soosingut,
siis ka meie, kes me oleme Tema rahvas,
me kipume sageli panema seda edu iseenda arvele.
Kõige selle tulemuseks aga on uhkus.
Samas me teame Jumala Sõna põhjal,
et Jumal ei talu uhkust.
Küll aga annab Ta armu alandlikele.
Me näeme seda kõike ka Nebukadnetsari loos.
Nii et me tahame olla tänulikud.
Sest kui me pole Jumalale tänulikud oma hea käekäigu eest,
kipume me üsna kiirelt võtma kogu au iseendale.
See aga toob kaasa uhkuse,
mis omakorda toob kaasa selle, et Jumal ei taha meiega tegemist teha
Nii et teatud punkti jõudes
on üsna raske hoida alal Jumala soosingut.
Kristlikes kogukondades võib sageli näha pastoreid,
kes alustavad vaikselt ja alandlikult.
Kui aga nende kogudus kasvab ja imed ning tunnustähed sünnivad,
ning Jumala andide määr kasvab nende elus,
siis sageli nihkub nende pilk kogu sellele edule
ja nad hakkavad toetuma omaenda võimetele ja arusaamistele,
selle asemel, et toetuda Jumala asjadele.
Olen märganud, et vahel,
kui annan Jumala asjades oma parima,
siis see on just aegadel, kui ma ise ei tunne end väga kindlana.
Sest kui mina ei tunne end kindlana, pean ma hoidma ikka väga Jumala ligi
ja see on just see koht, kus Ta omadega välja ilmub.
Kui ma aga muutun enesekindlaks ja hakkan arvama:
"Oh, sellega saan ma nüüd küll hakkama
ja ma olen ikka lõpp tegija!",
siis olen märganud,
et Jumala võidmine ja vägi mu üle pole kaugeltki nii tugevad,
kui Talle toetudes.
Jaakobuse 4:6 on öeldud:
Jumal paneb vastu ülbeile, aga alandlikele annab armu!”
Tahan, et mõtleksid asjadele, milles oled osav ja edukas.
Seejärel aga mõtle Jumalale ja täna Teda kõigi nende asjade eest,
pidades meeles, kust see kõik on alguse saanud.
Teine asi, mida tänulikkuse osas jagada tahan,
puudutab meie suhtumist
ja üldse mitte olukordi, milles me oleme.
Ma tean, et osade jaoks on see raske teema.
Kuulsime kord ühest jumalasulasest,
kes kutsus kõik oma juhid kokku ja pidas nendega koosolekut.
Sellistel koosolekutel räägitakse tavaliselt sellest,
kuidas asjad kulgevad, milline on rahaline seis,
milline on uue aasta tegevuskava,
kas kõigi oluliste inimestega on ühendust võetud jne.
Kui see jumalasulane siis seal taolisel koosolekul istus,
tõstis üks ta kaaskondlastest oma käe ja ütles, et tal on üks tunnistus.
Tunnistust Jumalast.
Ja see jumalasulane ütles,
et seal ruumis oli tunda otsekui suhtumist:
"Miks sa selle teemaga meile praegu sisse sõidad?
See pole praegu see koht, kus jagada tunnistusi Jumala tegudest
Me oleme siin ikka selleks,
et rääkida rahaasjadest ja tuleviku plaanidest."
Kuid Jumal külvas koheselt ühe sõna selle juhi südamesse,
öeldes: "Kui teie ei austa mind neis asjades, mida olete tegemas,
kõrvaldan ma teilt ka oma võidmise."
Ossa jutt, kus see puudutas seda juhti
ja ta mõtles endamisi:
"Tahan kanda hoolt selle eest,
et isegi, kui meil on juhatuse koosolek kõigi me tippjuhtidega,
võtame me siiski aega, et rõõmustada
ja olla tänulikud asjade eest, mida Jumal on tegemas.
Nii et kui keegi tahab tunnistada millestki,
siis me peatume, palvetame,
täname Jumalat ja toome Talle au Tema tegude eest."
See kõik taandub me suhtumistele ja sellele, kuidas me asju näeme.
Õpetussõnades 15:15 on öeldud midagi huvitavat:
"Viletsal on kõik päevad pahad,
aga rõõmsal südamel on alati pidu."
Mõtle sellele!
Vilets päev kõigi hädaldajate jaoks,
rõõmsal südamel aga on alati pidu.
Meie igatsus on, et meie mõtted, sõnad ja tunded
oleksid ühel joonel rõõmsa südamega.
Ja viis, kuidas seda saavutada,
on olla tänulik kõige eest, mis meil on.
Me keskendume sageli sellele, mida meil pole.
Keskendume ülendamisele, mida me ei saanud
või tervenemisele, mida me ei kogenud.
Me keskendume mõttele: "Oh oleks mul vaid suurem maja!"
või "Oh saaks ma vaid elada järve ääres!"
Nii et me keskendume sageli sellele, mida meil pole,
unustades ära, kust Jumal on meid välja toonud.
Mäletan aega, mil olime värskelt abiellunud
ja üürisime ühte korterit.
Me algul küll ei teadnud seda,
kuid sinna sisse kolides ja seal elama hakates, avastasime,
et seal oli tohutul hulgal prussakaid ja neid oli kõikjal.
Püüdsime neid hävitada kõikvõimalike vahenditega.
Lain isegi boorhappe pulbri käiku, mida puistasin igale poole nurkadesse
ja külmiku taha, et neid prussakaid tappa,
sest nad olid vallutanud kogu selle paiga.
Me oleks ju võinud vinguda ja viriseda kõige selle pärast,
millest Jumal lasi meil läbi minna,
kuid tegelikkuses mõistsime,
et Jumal oli meil võimaldanud kolida välja
ja mitte elada enam mu vanematega koos.
Meil oli nüüd oma korter
ja me ei pidanud enam elama mu vanemate taktikepi all.
Meie 1 väike tuba vanemate juures asendus meie endi korteriga -
oma köögi, elutoa ja magamistoaga.
Nii et me pidime vaatama asjadele tagasi ja mõistma,
et: "Jah, meil on küll prussakad, aga vaata, kus me olime enne."
Nii et me hakkasime tänama Jumalat,
kes aitas meid sellest olukorrast üsna kiirelt välja.
Niipea, kui hakkasime väljendama oma tänulikkust
selle eest, mis meil oli ja kus me olime,
viis Jumal meid uude kohta, kus polnud enam prussakaid.
Nii et küsimus on eelkõige meie suhtumistes
ja mitte alati olukordades, kus oleme.
Üks asi, mis sind õnnetuks muudab, on see, kui sa pole tänulik.
Seetõttu vajad sa ühte õnne -või rõõmusüsti.
See on teine oluline osa tänulik olemisest.
Õnnetunne on igapäevane otsus, mille me ise langetame.
Sa kas oled õnnetu ja hädine, või õnnelik ja rõõmus.
Nii et õnnetunne on me endi igapäevane valik.
1 Tessalooniklastele 5:16 ütleb Piibli laiendatud tõlkes järgmist:
"Olge rõõmsad ja hõisake,
omades alati ja pidevalt rõõmust südant."
Me peame pidevalt ja alati olema rõõmsad.
Jumal tahab eriti meie kui koguduse puhul,
et oleksime rõõmsad.
"Hapukurgi kogudus" pole osa Tema kogudusest.
Jumal pole eales loonud midagi kipras ja haput.
Tõelist hapukurki süües, või veel enam sidruni mahla juues
tuleb sul ikka täiega hapu nägu ette.
Neid võiks nimetada ka rõõmu imajateks.
Oled sa kunagi käinud kuskil koguduses,
kus õhk on kuidagi raske ja paks ja sa mõtled:
"Kuhu küll on rõõm kadunud siit paigast?"
Nii et Jumal pole loonud "hapukurgi kogudust" -
see on inimeste endi looming.
Käisime aastaid tagasi abikaasaga
ühes Lõuna-Karoliina osariigi maakohas jutlustamas.
Läksime sinna väikesesse maakogudusse
ja niipea, kui sinna sisse astusime, saime aru,
et keegi oli neile jaganud õpetust, otsekui rõõm oleks Saatanast vms.
Nende näod ei peegeldanud mingeidki emotsioone.
Ja isegi, kui koor laulis, liigutasid nad vaevu oma suud,
lauldes: "Hõisake rõõmsalt Issandale!"
Ma vähemalt liigutasin oma silmi, aga nad ei tohtinud vist sedagi teha.
Igaljuhul, tundus, et kogu kogudus oli kui jääs,
sest keegi oli külvanud neisse ühe vale,
et nad ei tohi väljendada oma tundeid ega rõõmu.
Kui me seal abikaasaga jutlustasime, siis me rääkisime erinevaid nalju
ja naersime.
Naersime koos nendega ja omavahel.
Me otsekui kõditasime neid vaimus
ja see oli hämmastav näha seda muutust, mille see kaasa tõi.
Kogedes seda vaimset kõdi,
hakkas üks rõõm ja õnnetunne voolama neist.
Jumal ütleb oma Sõnas, et peaksime olema pidevalt rõõmsad.
Jeremijat tunti Piiblis kui nutvat prohvetit.
Ta sai Jumalalt sõna ja andis selle Iisraeli lastele edasi,
kuid need ei võtnud teda kuulda,
ignoreerides pidevalt kõike, mida ta rääkis.
Nii et ta jõudis oma elus punkti, kus ta hakkas kurtma Jumala ees.
Näeme seda Jeremija 15:18-19, kus on öeldud:
"Mispärast on mu valu nii püsiv ja mu haav ravimatu?
See ei taha paraneda. Oh häda!
Sa oled mulle nagu kahanev oja, nagu vesi, mis ei jää püsima.”
See on Jeremija hala Jumala ees,
millele Jumal vastas järgnevalt:
Kui sa pöördud, siis ma lasen sind jälle seista mu palge ees.
Ja kui sa lahutad väärtusliku tühisest, siis sa oled otsekui minu suu."
Kui sa jätad maha kõik tühised sõnad.
Ehk teisisõnu ütles Jumal: "Jeremija, lõpeta nurisemine!
Lõpeta vingumine ja virisemine!"
Me enda kodus on aastate jooksul olnud olukordi,
kus me lapsed lihtsalt vingusid ja vingusid,
kuniks pidime lõpuks käratama: "Lõpetage see vingumine!"
Sest vingumise asemel peaks olema rõõmustus
ja see on otsus, mille peame langetama igapäevaselt.
Jumal kirjeldab virisemist kui usaldamatust, meeleheidet
ja kahtlustavat kõnet Tema ustavuse suhtes.
Kui vingume pidevalt Jumala ees
kõigi oma hädade, murede ja oluordade pärast,
olemata tänulikud selle eest, mida Jumal on meile andnud,
siis ütleme sellega tegelikult seda, et: "Me ei usalda Sind, Jumal.
Me ei usu, et Sa oled ustav."
Ütles ju Jeremijagi otse välja, et ta ei näe Jumala ustavust.
Kuid Jumal ütles, et Tema ustavus on vankumatu.
Ta ütleb seda läbi kogu Piibli.
Nii et rõõm on miski, millele peaksime keskenduma.
Sest see, millele keskendume, saab meile ka omaks.
Nii et me võime keskenduda kas positiivsetele, rõõmsatele asjadele
või asjadele, mis on kohutavad ja hävitavad
ning mis ei lähe hästi me elus.
Tahan jagada teiega ühe uuringu tulemusi,
mille viis läbi dr.Robert Emmons.
Ta viis 2003.a läbi õnne ja rõõmu teemalise uuringu.
Selle uuringu käigus avastati,
et igal inimesel on oma kindel rõõmupunkt.
Osadel inimestel on see kõrgem.
See on see seltskond,
kes on pidevalt ütlemata õnnelik ja rõõmus
ja me mõtleme, miks nad küll nii rõõmsad on?
Nemad aga teevad seda, mida Jumal on käskinud -
nad on pidevalt rõõmsad.
Kuid siis on neid, kes on haruharva rõõmsad.
Nende rõõmupunkt asub väga, väga madalal,
nii et selleks, et nad üldse millegi üle rõõmustaksid,
peavad asjad olema ikka kohe ütlemata hästi.
Uuringu kägus märgati, et mis iganes eluolukorrad ka poleks -
see rõõmupunkt võib kõikuda vaid pisut siia-sinna,
kuid jõuab peagi oma tavaseisu tagasi.
Nii et kui sa oled tavapäraselt rõõmus inimene,
aga lähed läbi mõne lähedase surmast, lahutusest,
või mõnest muust dramaatilisest olukorrast,
siis su rõõmu tase küll muutub,
kuid jõuab üsna peagi oma tavapärasele tasemele tagasi.
Kui su rõõmupunkt on aga madal,
siis isegi, kui midagi head juhtub -
saad näiteks palga kõrgendust, mistõttu teenid rohkem raha
ja su rõõmu tase tõuseb.
Kuid üsna peagi langeb see tagasi oma tavatasemele.
Uue maja puhul see rõõmu tase pisut tõuseb,
kuid langeb siis jälle vanale tasemele.
Seda seetõttu,
et igal inimesel on oma kindel paika pandud rõõmu tase.
Dr.Emmons esitas aga küsimuse:
"Kuidas muuta seda paika loksunud rõõmu taset?
Ta pani kokku erinevate inimeste grupid,
kus üks grupp pidi keskenduma oma probleemidele.
Teine grupp pidi lihtsalt elama oma igapäeva elu,
keskendumata ei heale ega halvale.
Kolmas grupp pidi aga 5 x päevas mõtlema viiele asjale,
mille üle nad olid tänulikud.
Nii et nad pidid 5 x päevas mõtlema 5-asjale,
mille üle nad olid tänulikud
ja nad pidid need üles kirjutama ning nende üle veelkord mõtlema.
Kuna nad tegid seda 5 x päevas,
tuli neil päeva peale kokku 25 asja, mille üle mõelda
ja mille üle tänulik olla.
Kontrollgruppide põhjal selgus,
et need, kes pidid mõtlema asjadele, mille eest nad tänulikud olid,
nende rõõmupunkti tase tõusis ja jäi püsima sinna kõrgemale.
Nii et küsimus pole meie olukordades.
Jah, meedia väidab sulle seda,
öeldes: "Osta see auto, see teeb sind õnnelikuks!"
"Vaata just seda filmi, sest see toob rõõmu su ellu."
"Kasuta just seda näokreemi, sest see muudab sind nooremaks
ja see omakorda jätab sinust rõõmsama mulje."
"Oo, sa pead külastama just seda spordiklubi!",
või: "Kui võtad seda tabletti, saad kenasti saledaks
ja vaat, kus siis oled alles rõõmus!"
Sa lähed arsti juurde ja ta annab sulle "rõõmu-pille".
See on see, kuidas me neid kutsume - rõõm purgist!
On lausa hämmastav,
kui palju tänapäeva inimesi kogevad meeleheidet, ärevust ja depressiooni.
Nii et arst kirjutab neile välja "rõõmu pillid",
sest inimene tuleb ju ometigi rõõmsaks muuta.
Kuid üks asi, mis keset meediat ja tehnoloogia lahendusi kaotsi läheb,
on see, et rõõm ei tugine mitte olukordadele
ja kui väga me ka ei pingutaks - see ei muuda meid rõõmsamaks.
Howard Hughes oli aastaid tagasi üks maailma rikkamaid mehi
ja inimesed mõtlesid: "Wau, Howard Hughes!"
Ta oli 60-ndatel üks tõeline rikas hai Ameerikast.
Tal oli kogu raha, kuulsus, võim ja kõik muu, mida ta vajas,
kuid ometigi leiti, et ta pole just kõige õnnelikum vend.
Sest õnn ja rõõm ei sõltu sellest, mida sa omad.
Nii et rõõmu tase on muudetav läbi tänutunde.
Mõtle sellele!
Mõtle päevas viiele asjale, mille eest oled tänulik,
või püüa mõelda viiele erinevale asjale 5 x päevas,
saades kokku 25 erinevat asja.
Keskendu neile asjadele ja vaata, mis juhtub.
Me peame olema tänulikud.
Kui me elame tänutundes,
muutume me hapukurgi-kristlastest ja tujurikkujatest kellekski,
kes kiirgab välja rõõmu
ja kelle kaudu inimesed võivad näha Jumala armastust,
mis on ju tegelikult kogu asja tuum.
Üks meie teenistuse põhimõtteid on, et me hoiame alal tänulikku suhtumist
Me keeldume võtmast endale Jumala au.
Me oleme tänulikud kõige eest, mida Ta teeb,
sest Tema on see, kes teeb ära põhitöö
ja kellele kuulub ka seetõttu kogu au.
On üks hästi vana Disney film, mida oma tütardega ikka vaatasime
ja mille nimi on "Pollyanna".
Pollyanna oli noor tüdruk, kes oli väga raskes seisus,
kuna ta vanemad surid
ja ta pidi kolima oma rikka tädi juurde.
Kõik seal linnas muudkui kritiseerisid teda.
"Miks sa küll sellist kleit kannad? See näeb kohutav välja su seljas!"
Üks pidev vingumine muudkui käis,
kuid tüdruk otsustas näha igas olukorras vaid head.
Seetõttu oli lausa hämmastav näha seda muutust,
mis leidis aset tema kodulinnas, aga isegi ta tädi elus,
linna pastori ja paljude teistegi eludes.
Seda seetõttu,
et Pollyanna oli otsustanud hoida alal tänulikku suhtumist
kõiges ja kõikjal.
Koloslastele 3:17 ütleb:
"Ja kõik, mida te iial teete sõnaga või teoga,
seda tehke Issanda Jeesuse nimel, tema läbi Jumalat Isa tänades!"
Issand Jeesus, me täname Sind.
Ma tänan Sind iga inimese eest, kes on praegu vaatamas seda saadet.
Isa ma palun, et kui rõhumine, raskused ja meeleheide
tulevad nende ellu,
et nad peaks siis meeles neid asju,
mida Sa oled teinud nende eludes ja kus Sa oled varustanud neid,
nii et neil võiks olla tänulik süda.
Me kiidame Sind selle eest Jeesuse nimel, aamen.
Lihtsalt mõtle nende asjade peale.
Selle peale, kuidas hoida alal tänulikkuse meelsust.
Vaata, kas suudad muuta oma rõõmupunkti taset juba täna?
Tõlge: Anne-Ly Raukas