o
Hei! Olen John Fenn. Tämä on kolmeosaisen sarjan toinen osa.
Tutkimme Herran äänen kuulemista.
Viimeksi kerroin siitä, miten Jeesus ilmestyi minulle -
ja opetti Jumalan äänen kuulemisesta.
Kerroin myös hieman taustastani.
Tänään käsittelemme yleisiä tapoja, joilla Jumala puhuu.
Viimeksi puhuin Luuk. 16:19-31:sta.
Herra ilmoitti tämän raamatunpaikan ilmestyksessään.
Hän mainitsi, että meillä on myös hengelliset aistit.
Hän kertoi esimerkkinä Luuk. 16:19:n, -
jossa edesmenneet rikas mies ja Lasarus keskustelivat.
Käytämme hengellisiä aisteja.
Olen John Fenn. Kotisivuni ovat www.supernaturalhousechurch.org.
Mainitsin, että mielemme siirtyy jatkuvasti sisäisen maailmamme -
ja fyysisen maailman välillä.
Mainitsin esimerkkinä sen, että menemme kauppaan -
ja aistimme hengessämme painostavan ilmapiirin.
Katselemme fyysisillä silmillämme kauppaa, -
mutta sisäisesti kauppa tuntuu epämiellyttävältä.
Se ei tunnu miellyttävältä.
Joskus mieleemme tulee ystävän nimi.
Niin voi käydä pari kertaa päivässä vaikkapa viikon ajan.
Myöhemmin hän kertoo, että hänellä oli juuri silloin rankkaa.
Hän saattaa jopa kiittää rukouksista.
Aluksi en tajunnut rukoilla, koska olin hengellisesti tyhmä.
En ymmärtänyt sitä. Opin yrityksen ja erehdyksen kautta.
Pyhä Henki laski ihmisiä mieleeni, jotta rukoilisin heidän puolestaan.
Mietin mielessäni, mitä aistin hengessäni.
Avainjae on Hepr. 5:14.
Siinä sanotaan: "Vahva ruoka niitä varten," -
"joiden aistit ovat harjaantuneet erottamaan hyvän pahasta."
Se on oppimista yrityksen ja erehdyksen kautta.
Sitä juuri tarkoitan.
Ole valmis siirtymään fyysisten ja hengellisten aistien välillä.
Herra puhuu hengessämme.
Kerroin ilmestyksestä. Avataan hetkeksi Joh. 16:13.
Olen luvannut kertoa sen, mitä Herra näytti minulle.
Jatkamme lukemalla Joh. 16:13:n.
Siinä kerrotaan, miten Herra puhuu meille.
Joh. 16:13:ssa sanotaan: "Kun totuuden Henki tulee," -
"Hän johdattaa teidät kaikkeen totuuteen."
"Se, mitä Hän puhuu, ei ole Hänestä itsestään."
"Hän puhuu sen, minkä kuulee, ja tulevaiset Hän teille osoittaa."
Hän on totuuden Henki.
Hän ei vääristele asioita.
Hän johdattaa meidät totuuteen.
Hän puhuu, mutta ei itsestään. Hän puhuu sen, minkä Hän kuulee.
Hän puhuu meille sen, mitä Hän kuulee Isältä ja Jeesukselta.
Hän on totuuden Henki.
Ei olisi hyvä, jos Pyhä Henki vääristelisi asioita.
Jeesus vakuuttaa, että Hän on totuuden Henki.
Hän kertoo sen, minkä Hän kuulee.
Hän johtaa totuuteen. Hän ei puhu itsestään, vaan sen, minkä kuulee.
Hän osoittaa meille tulevaiset.
Hän johdattaa, puhuu ja osoittaa.
Niistä vain yksi on verbaalista.
Monet toivovat, että he saisivat kuulla Herran äänen.
He toivovat, että Jumala puhuisi heille ääneen.
He haluavat kuulla selvän äänen päässään.
Johdattamisesta, puhumisesta ja osoittamisesta vain yksi -
on verbaalista.
Kenties olemme etsineet väärältä alueelta.
Kolmesta kaksi on nonverbaalista: johdattaminen ja osoittaminen.
Tässä jaksossa puhumme Jumalan nonverbaaleista puhetavoista.
Ensi jaksossa tutkitaan tapoja yksityiskohtaisemmin.
Luultavasti ehdimme tarkastella niitäkin tänään.
Tarkastellaan ensimmäistä esimerkkiä Luuk. 2:25-27:stä.
Tämä on hauskaa.
Tämä voi mullistaa elämäsi.
Se osoittaa, että Herra on puhunut sinulle koko ajan.
Hän on johtanut, johdattanut, osoittanut ja puhunut, -
mutta et ole tunnistanut sitä.
Siitä ei juurikaan opeteta.
Tässä puhutaan vanhasta miehestä nimeltään Simeon.
Hän odotti Messiasta. Pyhä Henki oli hänen päällänsä.
Pyhä Henki oli ilmoittanut hänelle, -
ettei hän kuolisi, ennen kuin hän näkisi Messiaan.
Luuk. 2:26.
Henki ilmoitti sen hänelle.
Se on nonverbaalista.
Kun Jumala ilmoittaa kristitylle jotakin, -
hän sanoo helposti: "Jumala sanoi minulle."
Se on virhe, ja me kaikki hairahdumme joskus siihen.
"Jumala kertoi minulle sitä ja tätä."
Ehkä Hän ilmoitti ihmiselle jotakin.
Hän saattaa ajatella myöhemmin: "En huomannut sitä."
Sanotaan, että Simeon oli vanha.
Pyhä Henki ilmoitti hänelle, että hän näkisi Messiaan.
Herra ei ilmoittanut, miten vanha Messias silloin olisi.
Kun saamme Herralta ilmoituksen, -
alamme mielessämme miettiä, miten asia tapahtuu.
Simeonkin olisi voinut ajatella: -
"Saan nähdä, kun Messias ajaa roomalaiset Jerusalemista."
Hän olisi voinut ajatella: "Näen Messiaan, kun Hän on teini."
Itse asiassa Simeon näki Hänet, kun Hän oli viikon ikäinen.
Jakeessa 27 sanotaan, että hän tuli Hengen vaikutuksesta pyhäkköön.
Hän sanoi: "Nyt voin kuolla, koska olen nähnyt Messiaan."
Herra puhuu meille ilmoittamalla meille asioita.
Se on nonverbaalia ja epämääräistä. Se ei ole kovin yksityiskohtaista.
Jumala ilmoitti: "Et kuole, ennen kuin näet Messiaan."
Vaarana on, että lisäämme siihen omiamme.
Mieleen tulee monia esimerkkejä.
Yksi hyvä esimerkki on Mooses. Avaa Ap. t. 7.
Kaikki muistavat Mooseksen ja palavan pensaan.
Herra käski heittää sauvan. Se muuttui käärmeeksi.
Hän käski laittaa käden viitan sisään. Se muuttui spitaaliseksi.
Hän käski laittaa sen viitan sisään, ja se parantui.
Ap. t. 7:22:ssa Stefanus puhui viimeisen sanomansa.
Hän sanoi: "Mooses kasvatettiin kaikkeen egyptiläisten viisauteen."
"Hän oli voimallinen sanoissa ja teoissa. Kun hän oli 40," -
"heräsi hänessä ajatus mennä katsomaan veljiään, israelilaisia."
"Kun hän näki, että eräälle heistä tehtiin vääryyttä," -
"hän löi egyptiläisen kuoliaaksi." "Hän luuli veljiensä ymmärtävän," -
"että Jumala hänen kätensä kautta oli antava heille pelastuksen."
Mooses tappoi egyptiläisen ja oletti, -
että muutkin ymmärtäisivät asian ja ryhtyisivät taistelemaan, -
ja niin israelilaiset vapautuisivat.
Mooses oli väärässä.
Meille on opetettu harhaanjohtavasti, -
että hän sai tehtävänsä nähdessään palavan pensaan.
Olemme nähneet Kymmenen käskyä -elokuvan.
Kirjoituksissa sanotaan, että hän tappoi egyptiläisen, -
koska hän luuli veljiensä ymmärtävän hänen olevan vapauttaja.
Tuo virhe maksoi hänelle 40 vuotta hänen elämästään.
Hän lähti Egyptistä. Sitten hän sai palavan pensaan kokemuksen, -
jossa Herra ilmoitti, että vapautus vaati ihmeitä, ei tappamista.
Mitä jos Simeon olisi lisännyt Herran ilmoitukseen omiaan?
Mitä jos hän olisi ajatellut: -
"Saan nähdä, miten Messias murskaa roomalaiset"?
Hän olisi joutunut ongelmiin.
Simeon oli niin kypsä, että hän osasi odottaa.
Henki vei hänet temppeliin. Hän näki Jeesus-vauvan.
Se on yksi tapa. Ilmoittaminen on avainsana.
Onko tämä ymmärrettävää?
Room. 8.
Tämä on sopusoinnussa Joh. 16:13:n kanssa.
"Hän johtaa teidät totuuteen. Hän puhuu, mutta ei itsestään."
"Hän puhuu, mitä Hän kuulee. Hän osoittaa tulevaiset."
Simeonille ja Moosekselle osoitettiin tulevaiset.
Saamme Herralta ilmestyksiä.
Sitten alamme suunnitella, miten Jumala toteuttaa sen.
Näin tapahtuu usein profetioiden yhteydessä.
Kaikki alkavat arvuutella.
"Näin se varmasti tapahtuu."
Joskus kannattaa odottaa, että Herra antaa lisätietoa.
Room. 8:16:ssa sanotaan: -
"Henki todistaa henkemme kanssa, että olemme Jumalan lapsia."
Koko kohta on hieno.
Room. 8:15:ssa sanotaan, ettemme ole saaneet pelon henkeä, -
vaan lapseuden hengen, ja huudamme: "Abba! Isä!"
Pyhä Henki todistaa henkemme kanssa.
Todistaminen ei ole yksityiskohtaista.
"Minulla on todistus jostakin. Tämä tuntuu minusta oikealta."
Joku saattaa harkita, minkä asunnon vuokrata.
Käymme katselemassa asuntoja.
Miksi haluamme käydä asuntonäytöissä?
Sitä käyskentelee asunnossa ja miettii, miltä se tuntuu.
Mielessämme pohdimme, miltä asunto tuntuu -
ja mitä tunnemme sisällämme.
Jokin asunto ei tunnu miltään.
Toinen saa meidät tuntemaan rauhaa.
Harjaannutamme aistimme erottamaan hyvän pahasta.
Valitsemme asunnon, joka sai meidät tuntemaan rauhaa.
Me koimme todistusta.
Jumala ei sanonut: "Olen valinnut sinulle tämän keittiön."
Me ajattelemme: "Tämä tuntuu oikealta."
Sisällämme on todistus.
Uudestisyntymässä kutsuimme Jeesuksen sydämeemme.
Kukaan ei pystyttänyt lakanaa, jossa sanottiin: -
"Tervetuloa Jumalan valtakuntaan!"
Meillä oli todistus siitä, että sisällämme jokin on muuttunut.
Mieli tunnisti sen.
Mieli tutkailee jatkuvasti fyysisiä ja hengellisiä aisteja.
Se tuntuu oikealta.
Avataan Jaak. 3.
Kuljetan teitä läpi Raamatun.
Jaak. 3.
Usein kysytään, miten erottaa Jumalan ääni -
paholaisen äänestä tai ihmisen omasta äänestä.
Se on tärkeä kysymys. Senkin oppii harjaantumisen kautta.
Kunpa voisinkin kertoa helpon tavan -
erottaa Jumalan äänen paholaisen äänestä.
Näitä asioita on harjoiteltava ja opittava kokemuksesta.
Tässä on muutamia ohjenuoria.
Jaak. 3.
Jaak. 3:15: -
Tässä puhutaan kiivaudesta ja riitaisuudesta.
"Tämä ei ole ylhäältä tulevaa viisautta," -
"vaan se on maallista, sielullista, riivaajien viisautta."
"Missä kiivaus ja riitaisuus, siellä epäjärjestys ja paha meno."
Kun saatana syöttää mieleen ajatuksia, -
mieli täyttyy epäjärjestyksestä, pelosta ja lihallisista asioista.
Epäjärjestys ja pelko ovat yleisimmät.
Saatanalta tai omasta mielestä tuleva viisaus -
tuo mukanaan epäjärjestystä ja pelkoa.
Ajatellaan esimerkiksi profetiaa kansasta.
Aiheuttaako se pelkoa vai kantaako se mukanaan rauhaa?
Kerron kohta ja ehkä ensi jaksossa, -
että kun Jumala puhuu pahoista asioista, -
profetian mukana kulkee rauha.
Jaak. 3:17:ssä sanotaan: -
"Ylhäältä tuleva viisaus on puhdas, rauhaisa, lempeä."
Jumalan puheessa on aina puhtaus ja rauha.
Kun pohtii, onko puhe itsestä, paholaisesta ja Jumalasta, -
kannattaa miettiä, onko siinä rauha ja puhtaus.
Se on tärkeää.
Sana ei ole Herrasta, jos se tuo mukanaan pelkoa.
Tunsin palvelutyön kautta Joseph-nimisen miehen.
Hän on Ugandasta. Hänellä on kymmenen lasta.
Hän asui ugandalaisessa kylässä Idi Aminin aikana.
Kapinalliset sotivat Aminia vastaan.
Eräänä yönä Joseph heräsi. Hän kuuli Herran äänen sanovan: -
"Lähde heti talosta."
Sanoissa oli niin paljon rauhaa, -
että Joseph ajatteli: "Teen sen aamulla, kun kaikki ovat heränneet"
Ääni sanoi uudelleen: "Lähde heti talosta."
Sanoissa oli rauha, mutta sanat olivat lujia.
Hänen piti kuulla kolmannen kerran, ennen kuin hän totteli.
Hän herätti vaimonsa ja lapsensa.
Hän laittoi lapsia pyörän kyytiin. Toiset kävelivät.
Kun he olivat päässeet vähän matkan päähän, -
heidän taloonsa osui kranaatinheitinammus.
Joseph kertoi, että ääni oli luja mutta rauhallinen.
Vaikka tilanne oli kiireellinen ja katastrofaalinen, -
hän koki rauhaa.
Vaikka Herra kehottaa tekemään jotakin kiireesti, -
Hänen äänessään on rauha.
Eräs ystäväni Alankomaissa ajoi kohti kotiaan.
Matkan varrella oli kanavia ja siltoja.
Kun lähestyy siltaa, tie katoaa sen taakse.
Ei näe toiselle puolelle.
Ystävä kuuli kehotuksen: "Pysähdy heti."
Hän ajatteli: "Pysähdyn kohta."
Ääni sanoi: "Pysähdy heti!"
Ääni oli luja mutta rauhallinen. Ystäväni pysähtyi.
Samassa sillalta tuli kaksi autoa rinnakkain.
Toinen oli lähtenyt ohittamaan. Hän olisi törmännyt siihen.
Kahden ihmisen henki pelastui, koska he olivat kuuliaisia.
Tilanteeseen ei liittynyt pelkoa.
Ääni ei pelotellut: "Pysähdy tai kuolet."
Ääni sanoi rauhallisesti mutta lujasti: "Pysähdy heti!"
Onko tämä ymmärrettävää?
Mihin suuntaan mennä?
Olemme tutkineet ilmoittamista ja todistusta.
Ne ovat hyvin epämääräisiä.
Seuraavaksi tutkitaan näkemistä. Avataan Ap. t. 14.
Kun Herra ilmestyi minulle, kysyin Häneltä, -
mitä Hän tarkoittaa näkemisellä.
Hän sanoi sen tarkoittavan sitä, että mieli tunnistaa hengen asiat.
Näkeminen on siis sitä, että mieli tunnistaa, -
mitä Jumala laskee henkeen.
Jeesus antoi esimerkiksi Ap. t. 14:n, -
jakeet 8, 9 ja 10.
Siinä kerrotaan Paavalin vierailusta Lystraan.
Hän tapasi miehen, joka ei ollut koskaan kävellyt.
Hän oli ollut syntymästään saakka rampa.
Silloin ei ollut jalkatukia.
Hänen jalkansa olivat todennäköisesti epämuodostuneet.
Kenties hänen selkärankansa oli murtunut synnytyksessä.
Hän kuuli Paavalin puheen.
Paavali loi katseensa häneen.
Toisessa käännöksessä sanotaan, että Paavalin katse pysähtyi häneen
Paavali näki hänellä olevan uskon, että hän voi tulla terveeksi.
Paavali tunnisti hengessään jotakin, -
kun hän katsoi miestä. Hän näki, että hänellä oli usko parantumiseen
Herra sanoi minulle ilmestyksessä, että Paavalin piti katsoa häneen, -
jotta hän näkisi, mitä hänen hengessään oli.
Jos hän olisi katsellut vain väkijoukkoa, -
hän ei olisi keskittynyt mieheen eikä tuntemukseensa hengessä.
Viimeksi sanoin, että meidän täytyy joskus sulkea silmämme, -
jotta pystymme tunnistamaan, mitä sisällämme koemme.
Paavali katseli miestä, jotta hän voisi keskittyä aisteihinsa.
Paavali koki, että miehellä oli usko tulla terveeksi.
Hän käski miestä nousemaan, ja tämä parantui heti.
Joskus meidän täytyy luoda katseemme siihen, -
mikä koskettaa meitä sisäisesti.
Olemme käsitelleet nyt ilmoitusta, todistusta ja näkemistä.
Jos Jumala ilmoittaa jotakin, sen vain tietää.
Saatamme esimerkiksi herätä aamulla -
ja yhtäkkiä tiedämme, että ystävämme voi huonosti.
Joskus koemme todistusta, jossa koemme jotakin.
Pyhä Henki todistaa henkeni kanssa, että olen Jumalan lapsi.
Sitten on näkeminen. Se saatetaan usein sivuuttaa.
Saatamme olla niin kiireisiä, ettemme tunnista, -
mitä sisällämme tapahtuu.
Kerron esimerkin Jeesuksen elämästä.
Ilmestyksessään Hän kertoi tämän.
Avataan Mark. 2.
Onko tämä hyödyllistä?
Joskus on keskittynyt tiettyyn tilanteeseen -
esimerkiksi työ-, perhe- tai seurakuntaelämässä.
Täytyy kiinnittää katse siihen ja pitää se etusijalla.
Sitä ei pidä sysätä syrjään. Se täytyy pitää etusijalla.
Kannattaa rukoilla: "Haluan tästä asiasta selvyyden. Auta minua."
Kun Paavali loi katseensa mieheen, hän näki hänessä olevan uskon.
Täytyy pysyä Herran edessä -
ja antaa Hengen tuoda asioita esiin, niin että näkee selvästi.
Kannattaa kysyä, onko se puhdasta, rauhaa ja lempeää -
vai tuottaako se pelkoa ja epäjärjestystä.
Kerron esimerkin. Tai tutkitaan ensin raamatunkohtaa.
Jeesus käytti tätä toisena esimerkkinä ilmestyksessään.
Mark. 2:6-8.
Oli halvaantunut mies. Hänen ystävänsä purkivat katon -
ja laskivat hänet Jeesuksen eteen.
Jeesus julisti miehelle synnit anteeksi.
Mark. 2:6:ssa sanotaan: -
"Siellä istui kirjanoppineita, ja he ajattelivat sydämessään:" -
"Hän pilkkaa Jumalaa. Vain Jumala voi antaa syntejä anteeksi."
Jeesus sanoi: "Syntisi ovat anteeksi annetut."
J. 8: "Jeesus tunsi hengessänsä," -
"että he mielessään niin ajattelivat."
Voidaan myös sanoa, että Jeesus näki sen hengessään.
Isä Jumala ei kertonut sitä Hänelle yksityiskohtaisesti.
Isä ei sanonut kuten Jeesuksen kasteessa: "Tämä on rakas Poikani."
Jeesus itse tunsi nyt hengessään, mitä he ajattelivat.
Kun Jeesus ilmestyi minulle Meksikossa, -
sanoin Jeesukselle, että kirjan- oppineiden kehonkieli paljasti, -
mitä he mielessään ajattelivat.
Jeesus sanoi: "Se on totta."
"Heidän kehonkielensä kiinnitti huomioni."
"Niinpä tarkistin hengessäni, mitä näin heissä."
Se ei ole ajatuksenlukua.
Se on Pyhän Hengen paljastamien asioiden tunnistamista.
Muistattehan: johdattaa, puhua ja näyttää.
Emme ole vielä verbaalisessa osiossa.
Nämä ovat nonverbaaleja tapoja. Ne ovat aika epämääräisiä.
Tässä ei sanota, että Jeesus näki heidän ajatuksensa sanasta sanaan.
Jeesus aisti, millaisia heidän ajatuksensa olivat.
Onko tämä ymmärrettävää?
Vanhin poikamme on vammainen.
Hän on 31-vuotias. Henkisesti hän on 3-4-vuotiaan tasolla.
Napanuora oli kiertynyt hänen kaulansa ympäri.
Hän syntyi sektiolla. Hänen aivonsa vaurioituivat.
Hänen nimensä on Chris.
Nuorempana hän käveli tukien avulla.
Hänellä oli jaloissa tuet. Hän nojasi kävelytelineeseen.
Hän pystyi jopa juoksemaan.
Kävelytelineessä oli pyörät.
Hän työnsi sitä niin kuin kärryä. Hän pystyi kävelemään sen avulla.
Kerran suunnittelimme tulevan vapaapäivän ohjelmaa.
Halusimme mennä eläintarhaan.
Coloradossa on eläintarha nimeltään Cheyenne Mountain Zoo.
Se on aivan vuorten juurella.
Ennen retkelle lähtöä tapaan aina rukoilla.
Näin erotan Herran äänen Hänen johdatuksestaan, -
kun se on nonverbaalia johdatusta ja osoittamista
Se on todistusta, näkemistä ja ilmoittamista.
Meitä odotti tunnin matka länteen.
Saapuisimme kaupunkiin, josta kääntyisimme pohjoiseen.
Ajaisimme 45 minuuttia ja saapuisimme perille.
Meillä oli vammainen poika ja kaksi nuorempaa poikaa.
Isänä, aviomiehenä ja huolenpitäjänä ajattelin: -
"Isä, tahdon rukoilla."
Ajattelin reittiä mielessäni.
Mielessäni näin, kuinka menimme lava-autoomme.
Amerikkalaiset ajavat isoilla autoilla.
Ajattelin, mahtaako lava-auto toimia kunnolla.
Hyppääkö tielle jäniksiä tai peuroja?
Liikkuuko tiellä holtittomia kuskeja?
Koin eläintarharetkestämme rauhaa muuten, -
paitsi että hengessäni koin jotakin...
Oletko kokenut samaa?
Kaikki vaikuttaa hyvältä muuten, mutta yksi asia on pielessä.
Koin, että oli oikein mennä eläintarhaan, -
mutta jokin tuntui oudolta.
Kävin mielessäni läpi tarkistuslistan.
Ajattelin matkaa, auton toimivuutta, eläimiä, -
reittiä, moottoritietä ja ajonopeutta.
Rukoillessani tarkkailin henkeäni. Koin rauhaa jokaisesta kohdasta.
On joko pelkoa ja epäjärjestystä tai rauhaa. Koin rauhaa.
Matka sujuisi hyvin, joten aloin ajatella eläintarhaa.
Ajattelin kaikkia perheenjäseniä.
Koin rauhaa sekä itsestäni että vaimostani.
Sitten ajattelin Chrisiä, Jasonia ja Briania.
Koin rauhaa Jasonista ja Brianista, mutta kun ajattelin Chrisiä, -
sisälläni koin pysähdyksen.
Koin muista rauhaa ja hänestä en mitään.
Ajattelin mielessäni, mitä koen hengessäni.
Rukoilin hengessäni matkamme puolesta.
Aloin ajatella Chrisiä.
Olisiko se kidnappaus, onnettomuus, eläimenpurema -
tai katoaminen, kun hän häipyy kävelytelineellään?
Mieleeni tuli sitten sää.
Coloradossa myrsky tulee äkkiarvaamatta vuorten yli.
Yhtäkkiä voi tulla rae- ja sadekuuroja ja ukkosta.
Kun ajattelin säätä, yhtäkkiä koin rauhaa ja ilmestystä.
Näin näyssä, miten salama iskee Chrisiin.
Tiesin, että salama yrittäisi tappaa Chrisin.
Päädyin yksityiskohtaiseen tietoon käymällä läpi prosessin, -
jossa tutkin matkan eri vaiheita.
Jumalan ilmestystieto kulkee aina epämääräisestä tarkkaan.
Hän siirtyy epämääräisestä yksityiskohtaiseen.
Samoin hän aloitti pimeydestä ja loi päivän, illan ja aamun.
Epäjärjestyksestä Hän tuo järjestystä.
Hän siirtyy epämääräisestä ja sekavasta -
yksityiskohtaiseen ja tarkkaan.
Näin käyn läpi asioita.
Jos joudun valitsemaan kahden tai kolmen asian väliltä, -
kuvittelen mielessäni oven ja rukoilen.
Samalla mietin, mitä asioita kyseisestä valinnasta seuraisi.
Sitten mietin seuraavaa ovea ja vaihtoehtoa.
Koko ajan katson sisimpääni.
Harjoitan aistini erottamaan hyvän ja pahan.
Etsin ilmoitusta, todistusta tai näkemistä.
Jos koen tyhjyyttä ja autiutta, -
peräännyn ja tiedän, että kyseinen valinta on väärä.
Sitten ajattelen seuraavaa ovea.
Näin se tehdään.
Mitä Chrisille tapahtui?
Hän elää tänäänkin. Se on hyvä uutinen.
Se oli yksinkertaista.
Heti kun käsitin, että salama tappaisi hänet, -
sanoin: "saatana, Jeesuksen nimessä et tapa poikaani tänään."
"Isä, lähetä enkelisi suojelemaan meitä."
"Menemme pitämään hauskaa. Jeesuksen nimessä, aamen."
Vaikuttaa siltä, että siihen tarvitaan paljon uskoa.
Yliluonnolliset asiat ovat niin luonnollisia, -
että kun niihin tottuu, alkaa saada uskoa Jeesuksen nimeen.
Kerron toisen esimerkin.
Työskentelin yliopisto- opiskelijoiden parissa.
Laurie ja Jackie opiskelivat sairaanhoitoalaa.
Asuimme Denverin pohjoispuolella Boulderissa, Colodarossa.
Matkaa Boulderista Denveriin on 16 km.
Jackie ja Laurie muuttivat Boulderista Denveriin kouluun.
En tavannut heitä pitkään aikaan.
Kävin eräänä iltana nukkumaan.
Olin jo puolinukuksissa.
Yhtäkkiä näin näyssä, miten Jackie ajoi autoa.
Laurie istui vieressä.
He olivat ajamassa Boulderista. Tie kaartuu vasemmalle.
Jackien takaa tuli auto, jonka ajolinja meni leveäksi.
Se osui Jackien autoon, joka alkoi kieppua.
Laurie putosi autosta. Auto tuli hänen päälleen.
Kuulin äänen sanovan: "saatana yrittää tappaa Laurien. Estä se."
"Saatanalla on sopimus Laurien kuolemasta."
Saatana oli määrännyt demonin tappamaan Laurien.
Olin puolinukuksissa.
Rukoilin jotenkin näin: -
"saatana, kiellän sinua Jeesuksen nimessä. Älä tapa Laurieta."
"Jeesus, lähetä enkeleitä Laurien ja Jackien suojaksi."
Sitten nukahdin.
Niin hengellinen olin. Jeesuksen nimessä on voima.
Jumala haluaa vain, että näemme ja tunnistamme Hänen ilmestystietoaan.
Se on Jeesuksen nimessä, jotta Hän saisi kunnian.
Se oli tiistai-ilta.
Seuraavan viikon keskiviikkona menin seurakuntasaliin.
Laurie oli kokouksessa.
Kysyin, miten hän voi.
Hän vastasi: "En ole käynyt täällä aikoihin. Olen ollut kiireinen."
Kysyin: "Olitko Boulderissa viikko sitten tiistaina?"
Olin nähnyt näyn illalla yhdeltätoista.
Hän sanoi: "Kävimme tapaamassa ystäviä. Lähdimme yhdeltätoista."
"Arvaa mitä tapahtui? Me melkein kuolimme."
"Takaa tuli auto yllättäen. Ehdimme pois alta viime hetkellä."
"Kuka tietää, mitä olisi tapahtunut."
Sanoin: "Minäpä kerron." Kerroin, mitä olin nähnyt.
Veljeni on ammatiltaan metsuri.
Rukoilin kerran hänen puolestaan.
Minulla oli hänestä sisäinen tuntemus.
Herra puhuu joskus epämääräisellä tavalla.
Puhun epämääräisesti, mutta annan esimerkkejä.
Aloin rukoilla veljeni puolesta.
Yhtäkkiä näin hänet metsäkoneessaan.
Hänellä on iso metsäkone.
Näin, miten tukkeja vyöryi alas vuorenrinnettä.
Ne murskasivat metsäkoneen ohjaamon.
Sanoin: "saatana, Jeesuksen nimessä, et tapa veljeäni."
"Lähetä enkeleitä vartioimaan häntä."
Kysyin: "Oliko sinulla viime viikolla läheltä piti -tilanne?"
Hän sanoi: "Kyllä."
"Kettinki katkesi ja tukkikasa lähti vyörymään alas."
"Hyppäsin viime hetkellä pois ohjaamosta."
"Tukit murskasivat 500 000 dollarin koneen."
"Taitoin nilkkani, mutta muuten olen kunnossa."
Onko tämä ymmärrettävää?
Avataan Ap. t. 27.
En kertonutkaan, miten Chrisin kävi.
Unohdimme Chrisin eläintarhaan.
Lähdimme matkalle silti.
Koimme rauhaa kaikesta muusta, paitsi salamasta.
Tiesin, että asia on hoidossa, kun rukoilin.
Kielsin saatanaa Jeesuksen nimessä tappamasta poikaani.
Pyysin Isää lähettämään enkeleitä hänen suojakseen.
Sisälläni ollut taakka ja pimeys otettiin pois.
Sain tilalle rauhan.
Koin rauhaa matkalle lähtemisestä.
Se on hyvin tärkeää.
Rukoile, kunnes koet rauhaa.
Seuraavassa jaksossa puhumme Pyhän Hengen työstä.
Muistatte Joh. 16:13:n.
Jeesus sanoi: "Pyhä Henki ei puhu itsestään."
"Hän puhuu sen, mitä Hän kuulee."
Pyhä Henki saa kaiken puheensa Isältä.
Rauha tulee suoraan Kaikkivaltiaan valtaistuimelta.
Kielsin saatanaa tappamasta poikaani.
Koin rauhaa ja tiesin, että asia oli hoidettu.
Silti halusin olla varuillani.
Eläintarha on hieno.
Kirahveja voi katsella niiden pään tasolta.
Voi ostaa ruokaa ja syöttää kirahveja.
Aitio on kirahvien pään tasolla.
Lapsilla oli hauskaa. Taivas oli sininen. Oli hieno sää.
Menimme apinataloon.
Apinatalon jälkeen tulee virtahepojen allas.
Polku kiertää altaan.
Chris sinkoili sinne tänne kävelytelineensä kanssa.
Minä vahdin häntä.
Barb meni poikien kanssa apinataloon.
Sattui sekaannus. Luulin, että Chris on veljiensä mukana.
Katselimme apinoita.
Yhtäkkiä huomasimme, ettei Chrisiä näy missään.
Hän ei ollut apinatalossa.
Muistin, mitä olin rukoillut pari tuntia aiemmin.
Ryntäsin ulos. Chris oli virtahepojen altaalla.
Satoi rakeita.
Chris nautti. Hänestä se oli hauskaa.
Yhtäkkiä kuulin ukkosenjylyä.
Käskin häntä sisälle. Hän ei totellut.
Hyökkäsin hänen luokseen kuin isäkotka.
Nappasin hänet kainalooni.
Kaappasin hänet mukaani.
Hän piteli kiinni kävelytelineestä ja kirkui.
Selitin, että meidän pitää mennä sisälle, koska on ukonilma.
Kun olimme olleet sisällä puoli minuuttia, -
salama iski paikkaan, jossa Chris oli ollut.
Mitä rukous muutti? Se ei pysäyttänyt salamaa.
Se sai minut olemaan varuillani.
Se johdatti meitä kulkemaan eri polkua.
Jumala teki minut tietoiseksi siitä, jotta muuttaisin polkuni.
Hän ei pysäyttänyt myrskyä.
Sepä jotakin.
Olisi niin paljon kerrottavaa.
Avataan Ap. t. 28.
Toivottavasti tämä auttaa tunnistamaan Jumalan äänen.
Ellei asiaan liity pelkoa, -
tavallisesti ongelmana ei ole se, onko se paholaisesta.
Tavallisesti kysymys on silloin: "Jumala, onko tämä oikea tie?"
Kun ajatus on saatanasta, siihen liittyy pelkoa ja epäjärjestystä.
Joskus ihminen sanoo: "En tiedä, mitä tehdä. Olen hämilläni."
Sanon: "Poistetaan pelko ja epäjärjestys. Sitten rukoillaan."
Nuhtelen pelon henkeä, joka sitoo häntä.
Rukoilen hänen kanssaan, kunnes hänellä on rauha.
Kun pelko ja epäjärjestys ovat poissa, puhumme, -
onko ajatus ihmisestä itsestään vai Jumalasta.
Lopetetaanpa tämä opetus Fil. 4:llä.
Fil. 4.
Jakeet 6 ja 7
Kohta saattaa olla tuttu, mutta emme tavallisesti lue sitä ohjeena.
Jos teemme sen, se voi muuttaa rukouselämämme.
Paavali sanoo Fil. 4:6:ssa: -
"Älkää olko mistään huolissanne, vaan saattakaa aina se," -
"mitä tarvitsette, rukoillen, anoen ja kiittäen Jumalan tietoon."
"Silloin Jumalan rauha varjelee sydämenne ja ajatuksenne."
Oletteko olleet rukoiltuanne yhtä peloissanne kuin ennen rukousta?
Onko pelko säilynyt, vaikka olette rukoilleet? Minulle on käynyt niin.
Olen ollut yhtä peloissani ja huolissani, vaikka olen rukoillut.
Kun sanoin loppu-aamenet, minulla ei ollut Jumalan rauhaa.
Paavali sanoi: "Älkää olko mistään huolissanne."
Ensin täytyy käsitellä pelko ja huoli.
Kulje, ajattele, puhu ja suunnittele se loppuun.
Älä kanna pelkoa ja epäjärjestystä läpi rukouksen.
Emme saa Jumalan viisautta emmekä näe hengessä, -
jos päämme on täynnä pelkoa ja epäjärjestystä.
Tämä on kurinalaista.
Jos hyppää keskelle katua ja taksi lähestyy, -
ei sitä ehdi ajatella: "En pelkää, että auto törmää."
"Vasta sen jälkeen vien sen Jumalan tietoon." Joskus on toimittava.
Puhun arkielämän peloista ja huolista.
Paavali sanoi: "Älkää olko mistään huolissanne."
Saattakaa asianne rukoillen, anoen ja kiittäen Jumalan tietoon.
Silloin Jumalan rauha varjelee sydämenne ja ajatuksenne.
Joskus pitää rukoilla ja kiittää päivän tai kaksi, -
ennen kuin voi pyytää.
Joskus pelon ja huolen voittamiseen menee päivä ja kaksikin, -
ennen kuin alkaa luottaa Jumalan huolenpitoon.
Se tuo mukanaan rauhaa.
Sitten voi sanoa: "Nyt saatan asiani tietoosi, Isä."
Silloin Jumalan rauha tulee.
Emme voi pitää saman- aikaisesti pelkoa ja rauhaa.
Täytyy poistaa pelko, jotta voi saada rauhan.
Kiitos Jumalalle!
Voi katsoa tilanteita elämässä tällä hetkellä.
Kun rukoilee niiden puolesta, voi tunnistaa, -
että Jumala saattaa puhua epämääräisellä tavalla.
Et kuullut ääntä. Koit sisäistä todistusta, -
ilmoitusta tai näkemistä. Se oli Herrasta.
Hän johdattaa, puhuu ja osoittaa. Niistä vain yksi on verbaalista.
Seuraavaksi opetan siitä, kun Jumala puhuu, -
ja kun Hän puhuu Sanan kautta.
Kuinka moni läsnäolijoista on kokenut joskus -
saaneensa Jumalalta johdatusta, nähneensä jotakin, -
erottaneensa jotakin tai kokeneensa todistusta?
Kaikki ovat kokeneet jotakin sellaista.
Se on kanssakäymistä Jumalan, Kaikkivaltiaan, kanssa.
Se ei ole verbaalista kanssakäymistä.
Jeesus näki ihmisten ajatukset Mark. 2:ssa.
Isä ei puhunut Hänelle. Hän näki ne.
Kun verenvuototautia sairastanut nainen kosketti Jeesusta, -
Jeesus huomasi, että joku kosketti Häntä.
Isä tai Pyhä Henki ei kertonut sitä Hänelle suoraan.
Jeesus tunsi, että Hänestä oli lähtenyt voima.
Sekin on Jumalan "puhetta". Eikö olekin hienoa?
Herra on puhunut sinulle aina.
Jumala on puhunut myös TV-katsojille aina.
Olet nähnyt tai erottanut asioita hengessä.
Toivot, että kunpa Jumala puhuisi sinulle. Hän on puhunut, -
mutta nonverbaalilla tavalla.
Haluan rukoilla, että Herra palauttaa muistiimme aikoja, -
jolloin Hän on puhunut meille.
Pyydän Häntä antamaan erityistä herkkyyttä, -
jotta oppisimme nopeasti harjoittamaan aistejamme.
Isä, Jeesuksen nimessä rukoilen Ef. 1:15-18:n mukaan: -
Rukoilen, että antaisit heille viisauden ja näkemisen hengen.
Valaise heidän sisäiset silmänsä näkemään.
Rukoilen että saisitte hengellistä viisautta ja ymmärrystä.
Isä, kiitos uskollisuudestasi. Aamen.
Ensi kerralla tutkimme erityisiä tapoja, joilla Jumala puhuu.
Suomennos: Marianne Tenetz