JUMALA HÄÄLE KUULMINE
Tere! Minu nimi on John Fenn
ja tänane saade on 2.osa 3-osalisest seeriast
teemal: "Kuidas kuulda Jumala häält?"
1. osa puudutas Jeesuse külastust
ja ma jagasin sellest, kuidas Jeesus ilmus mulle
ning kuidas Ta lubas õpetada mulle, kuidas kuulda Isa häält
ja mis on need viisid, kuidas Ta meiega kõneleb.
Nii et see oli eelmise saate teema,
pluss pisut taustainfot minu enda kohta.
Tänases osas räägime viisidest, kuidas Jumal meiega räägib.
Nii et me läheme kohe teema juurde.
Tõin eelmine kord välja Luuka 16:19-31 kirjakoha,
kus Jeesus räägib sellest,
et meil on nii vaimne kui füüsiline tunnetus.
See lugu räägib kahest mehest, kes surid,
kuid kes ometi olid võimelised suhtlema omavahel.
Nende ihud maeti küll hauda,
kuid kohtadest, kuhu nende hinged läksid,
said nad siiski omavahel suhelda.
Nii et Jumal näitas mulle,
et meie vaimne tunnetus toimib igal ajal.
Mina olen John Fenn
ja ekraanil on näha ka meie kodulehe aadress.
Me vahendame pidevalt infot
nii meie seesmise kui meid ümbritseva maailma vahel.
Olen kasutanud selle kohta poes käigu näidet,
kus sa tajud poe atmosfääris teatud raskust ja pinget.
Me kogeme seda oma vaimus.
Füüsilises mõttes võid sa ju lihtsalt poes ringi vaadata,
aga sinu sees on üks vastikuse tunne.
Asjad lihtsalt ei tundu õiged.
Rääkisime ka sellest,
kuidas vahel mõni me sõber tõuseb me mõtetesse;
tema nimi käib me mõtteist läbi.
See võib juhtuda 2-3 korda päevas ja kesta võib-olla terve nädala.
Hiljem selle sõbraga rääkides selgub, et tal oli tookord väga raske nädal
või lihtsalt raske aeg.
Ja ta võib öelda: "Aitäh, et palvetasid mu eest!"
Mu enda puhul oli küll alguses nii, et ma polnud palvetanud nende eest,
kuna olin vaimses mõttes nii pinges, et ei saanud aru, mis oli toimumas.
Mul võttis omajagu aega, et mõista,
et kui mõne sõbra nimi mu mõtteisse kerkis,
siis see oli tegelikult Püha Vaim, kes teda mulle meelde tuletas,
et ma tema eest palvetaksin.
Nii et ma seedisin oma mõistusega, mida kogesin oma vaimus.
Kõige selle aluseks on ka Heebrealastele 5:14,
mis ütleb: "Tahke toit on aga täisealiste jaoks,
kelle meeled on kogemuste varal harjunud eristama head ja kurja."
Kogemuste varal tähendabki kogemuste kaudu.
Oled kas õnnestunud või põrunud, pannud kas täppi või mööda.
Kord nii, korda naa.
See on see, millest me räägime,
kui kõneleme nö info vahetusest su vaimse ja füüsilise tunnetuse vahel.
Issand kõnetab sinu vaimu.
Vaatame Johannese 16:13,
sest ma lubasin jagada teiega seda, mida Jeesus mulle näitas ja õpetas.
Nii et me läheme sel teemal edasi, vaadates Johannese 16:13
See on üks peamisi salme, mis räägib meile viisidest,
kuidas Jumal meiega räägib.
Seal on öeldud: "Aga kui tema, Tõe Vaim, tuleb,
juhib ta teid kogu tõesse,
sest tema ei räägi iseenesest, vaid ta räägib, mida kuuleb
ja ta kuulutab teile tulevasi asju."
Mõelge korraks, mida Jeesus siin just äsja ütles.
Kui Tõe Vaim tuleb...
Tema ise ongi see Tõe Vaim, kes ei kääna ega vääna asju.
Tema juhib meid tõe sisse.
See on kõige esimene asi, mida Ta salmis 13 ütleb.
Ta juhib meid.
Seejärel Ta aga räägib meile, kuid mitte iseendast,
vaid sellest, mida Ta kuuleb.
Ta räägib meile seda, mida Ta kuuleb Isa ütlevat.
Seetõttu Jeesus ütleski, et Ta on Tõe Vaim.
Sest sa ei taha ju, et Püha Vaim kuuleks midagi Isalt,
kuid pööraks ja käänaks siis seda kuuldut,
enne kui selle meile edasi annab.
Nii et Jeesus kinnitab meile, et tegu on Tõe Vaimuga
ja Ta jagab meiega just seda, mida Ta kuuleb.
Nii et Ta juhatab meid tõe sisse;
Ta ei räägi iseendast, vaid sellest, mida Ta kuuleb Isa rääkimas.
Nii et Ta juhib ja räägib.
Kuid kolmandaks: Ta ilmutab sulle ka eesolevaid asju.
Nii et Ta juhib, räägib ja näitab.
Olgu siinkohal mainitud,
et vaid üks neist aspektidest on verbaalne.
Ainult üks neist on verbaalne.
Inimesed aga ütlevad enamus aegadel:
"Kui vaid Issand kõneleks minuga!"
"Kui ma vaid ometigi kuuleks Jumala häält!"
Ehk nad tahavad kogeda verbaalset suhtlust Jumalaga;
tahavad teada, et kuuldu taga on tõesti Jumal.
Nad tahavad, et nende aju kohal oleks kui kõlar,
nii et selle heli saaks põhja keerata ja nad võiks kuulda Jumala öeldut.
Kuid Jeesuse jutu järgi on neist kolmest asjast -
juhtimisest, rääkimisest ja näitamisest vaid üks asi verbaalne.
Nii et ehk oleme me lähenenud asjale vale nurga alt?
Sest 2/3 juhtudest kõneleb Jumal mitteverbaalselt,
läbi juhtimise ja näitamise.
Ja võib-olla siis ühe korra läbi rääkimise.
Tänases saates tahame rääkida mitteverbaalsetest viisidest,
mille kaudu Jumal meiega kõneleb.
Ning järgmises saates siis detailsemalt erinevatest aspektidest.
Kuid vaadakem esimest näidet Luuka 2 ptk'st ,
salmidest 25-27.
Luuka 2:25-27
See on nii lahe!
Kui selle kõik vastu võtad, võib see muuta su elu täiega.
Sest see näitab sulle,
et oled tegelikult kogu aja Jumalat kuulnud.
Et Ta on sind kogu aja juhtinud, juhatanud, näidanud ja rääkinud,
kuid sa pole lihtsalt osanud seda ära tunda.
Sest meid pole selles vallas väga palju õpetatud.
Siin on lugu ühest vanast mehest, Siimeonist,
kes ootas Messiat ja kelle üle oli Püha Vaim (salm 25).
Ja siis salm 26 ütleb, et:
"Püha Vaim oli talle ennustanud,
et ta ei sure enne, kui ta on näinud Issanda Messiat."
Luuka 2:26
Püha Vaim ilmutas või ennustas talle.
Pange tähele - siin on tegu mitteverbaalse looga.
Teate, mida kristlased teevad, kui nad jamadesse sattuvad?
Nad on kusagilt saanud mingi ilmutuse
ja siis nad ütlevad: "Jumal ütles mulle."
Kuid see pole nii.
Samas me kõik oleme selles osas eksinud.
Ka mina, kuigi viimasel ajal vähem, sest ma oskan juba vahet teha.
Kuid kas pole nii?
Nad ütlevad: "Jumal ütles mulle seda või toda."
Aga võib-olla Ta ainult ilmutas neile midagi?
Sest see on see, mis juhtub, kui midagi muutub
ja siis inimene mõtleb: "Appikene, kuidas ma seda ei näinud?"
Aga seetõttu, et Jumal niivõrd ei rääkinud sulle,
kuivõrd ilmutas sulle midagi.
Siin kirjalõigus on öeldud, et Siimeon oli vana mees
ja Püha Vaim oli ennustanud või ilmutanud talle,
et ta ei sure enne, kui on näinud Messiat.
Samas Püha Vaim ei ilmutanud talle, kui vana see Messias saab olema.
Sageli, kui me saame ilmutuse Jumalat;
millegi, mida me lihtsalt tajume enda sees,
siis me kaasame oma mõistuse
ja hakkame ette kujutama, kuidas see kõik sündida võiks.
Mõtle, kui Siimeon oleks öelnud: "Wau! Issand just ilmutas mulle,
et ma ei sure enne, kui olen näinud Messiat!"
Ja ta oleks võinud hakata mõtlema,
kuidas see Messias kihutab kõik roomlased välja Jeruusalemmast.
Või ta oleks võinud kujutada Messiast ette teismelisena.
Või noore poisina.
Kuid nagu Luukast selgub,
nägi ta Messiat siis, kui too oli veidi üle nädala vana.
Ja siis salm 27 ütleb Siimeoni kohta, et ta läks Vaimu ajel pühakotta
ja ütles: "Hea küll, Issand, nüüd ma võin surra,
sest ma olen näinud Messiat!"
Seda siis peale seda, kui ta oli näinud Jeesust beebina.
Nii et üks viise, kuidas Jumal meiega "kõneleb",
on see, et Ta ilmutab meile midagi ja seda mitteverbaalsel kujul.
Ja samas võib olla tegu sellise üldise ja mitte konkreetse infoga.
"Siimeon, sa ei sure enne, kui oled näinud Messiat."
Meie viga on selles, et me võtame saadud info
ja lisame sellele omalt poolt juurde,
sattudes seetõttu ka jamadesse.
Võiksin tuua nii palju näiteid inimeste kohta, kes on seda teinud.
Üks parimaid näiteid on Moosesest.
Vaatame Apostlite tegude 7 ptk'i,
et tuua teile selle kohta näide.
Igaüks ju mäletab Moosest
ja tema põleva põõsa kogemust, onju?
Ja seda, kuidas Jumal käskis tal heita maha oma saua,
mis muutus maoks ja siis jälle tagasi sauaks.
Või kui ta pidi pistma oma käe põue ja välja võttes oli see pidalitõbine
ning tagasi põue pistes ja käe põuest võttes, oli see terve.
Apostlite tegudes 7:22 oli Stefanos kõnelemas rahvale.
See oli muide tema viimane sõnum.
Ap.7:22 on öeldud:
"Ja Moosesele õpetati kogu egiptlaste tarkust
ja tema oli vägev oma sõnadelt ja tegudelt."
Salmis 23 on aga öeldud:
"Aga kui tal neljakümnes aasta täis sai,
tuli tema südamesse mõte minna vaatama oma vendi,
Iisraeli lapsi.
Ja kui ta nägi ühele ülekohut tehtavat, läks ta appi
ja maksis kätte selle eest, kellele tehti liiga,
lüües egiptlase maha."
Ja vaadake nüüd 25 salmi:
"Ta arvas, et ta vennad mõistavad,
kuidas Jumal tema käe läbi annab neile pääste."
Ehk teisisõnu - Mooses tappis selle egiptlase,
eeldades, et kõigil teistel on sama nägemus
ja et Egiptuses läheb nüüd kodusõjaks.
Et tuleb aga hakata egiptlasi nottima ja siis saavad iisraellased vabaks,
jõudes oma tõotatud maale.
Kuid see ei vastanud tõele
ja oli kaugel sellest, mida Jumal oli mõelnud.
Me kõik oleme kasvanud üles uskumusega,
et põleva põõsa kogemus oli see,
kus Mooses sai teada, et tema on oma rahva vabastaja.
Vähemalt mind kasvatati küll selles teadmises.
See film kümnest käsust jne.
Kõik arvavad, et see toimus seal põleva põõsa ees.
Piibel aga ütleb: "Ta arvas, et ta vennad mõistavad,
kuidas Jumal tema käe läbi annab neile pääste.
Aga nad ei mõistnud."
See viga läks Moosesele maksma 40 aastat ehk 1/3 oma elust.
Ja alles siis, mingi aeg hiljem, oli tal põleva põõsa kogemus,
kus Jumal ütles: "Ei, Mooses, mitte kodusõja kaudu,
vaid üleloomulike märkide kaudu."
Mõtle, mis oleks saanud, kui see vana Siimeon Jeruusalemmas,
olles saanud ilmutuse Pühalt Vaimult,
oleks haaranud ohjad enda kätte
ja öelnud: "Jumal ütles mulle, et ma saan nägema Messiat,
kes teeb roomlased maatasa!"
Kui ta oleks ise midagi sellist juurde lisanud,
oleks ta suurtesse raskustesse sattunud,
nii nagu Moosesega tegelikult juhtus.
Kuid Siimeonil oli piisavalt küpsust, et lihtsalt oodata,
kuniks Püha Vaim uuesti märku andis, ta templisse juhtis
ja ta seal beebi Jeesust nägi, öeldes: "Nüüd see on täitunud!"
Nii et see on üks viis - ilmutus, mis oli antud juhul võtmesõnaks.
Nüüd aga vaatame Roomlaste 8 ptk'i.
On kogu see lugu siiani kõigile arusaadav?
Väga hea.
Roomlastele 8 ptk.
See kinnitab taaskord Johannese 16:13 kirjakohta.
Püha Vaim juhib teid tõe sisse.
Räägib, kuid mitte iseendast, vaid seda, mida Jumalalt kuuleb
ja näitab teile asju, mis on tulemas.
Ta tegi seda Siimeoniga,
öeldes, et ta ei sure enne, kui on näinud Messiat.
Ta tegi seda Moosesega, öeldes, et temast saab oma rahva vabastaja.
Mooses lihtsalt ei teadnud, kuidas see peaks sündima.
See on see, mida ka me ise teeme.
Saades ilmutuse Jumalalt,
vaatame me seda kohe läbi oma haridustaseme ja kogemuste
hakates planeerima, kuidas Jumal selle kõik esile toob.
See sünnib täna prohveteeringutega, mis on antud nii rahvastele
kui üksikisikutele.
Jumala sõna tuleb esile ja kõik lasevad kohe oma ajudel käia.
"Oo, see saab sündima! Aga kuidas see sünnib?
Ma arvan, et see sünnib nõnda!"
Ja üsna peagi hakatakse nägema igasugu unenägusid ja nägemusi...
Samas, kui tegelikult oleks targem tõmbuda veidi tagasi
ja oodata, kuni Jumal annab täiendavat informatsiooni.
Kuna esialge ilmutus võib olla üsna üldine ja hägune.
Roomlastele 8:16 on öeldud:
"Seesama Vaim tunnistab koos meie vaimuga,
et me oleme Jumala lapsed."
Mulle meeldib tegelikult kogu see kirjalõik, salmid 15-17.
Roomlastele 8:15 ütleb:
"Sest te ei ole saanud orjuse vaimu...
vaid te olete saanud lapseõiguse Vaimu,
kelles me hüüame: Abba! Isa!”
Kuid see mõte: "Seesama Vaim tunnistab koos meie vaimuga,
et me oleme Jumala lapsed."
See sõna "tunnistab" ei ole midagi konkreetset.
"Mu sees on tunnistus millestki."
"See tundub kuidagi õige."
Me kasutame selleks erinevaid väljendeid.
Võib-olla oled kaalumas, millist korterit üürida?
Sa käid ja vaatad erinevaid kortereid ja salvestad infot oma silmadega,
oma füüsiliste aistingutega.
Kuid oletame, et sul on jäänud sõelale kaks korterit
ja sa pead valima, kumba võtta, kumba jätta.
Nii et sa lähed jälle kohale, käid seal ringi ja tunnetad seda kohta.
Ehk siis sa vaatad nii oma meelte kui vaimuga.
Kuidas see koht ka tundub? Mis õhkkond siin on?
Mis vaimne seis siis on?
Mis tunde see minus seesmiselt tekitab?
Üks võimalus on see, et sa ei tunne midagi.
Ei üht ega teistpidi.
Teisalt aga võid kogeda üht rahu ja kerguse tunnet.
Mõistate te?
Ehk siis me treenime oma tunnetust eristama erinevaid asju.
Nii et sa võtad selle korteri,
mille osas tundsid head ja mugavat tunnet.
See tundus nagu koduna.
Nii et su sees oli üks tunnistus.
Jumal ei müristanud ülalt taevast:
"See on see köök, mille olen sulle valinud!"
Aga sa tunned oma sees, et see on õige asi.
Just see, mida tahtsid.
Seda seetõttu, et me sees on see tunnistus.
Sama lugu on su uuestisünniga,
kui avad oma südame Jeesusele ja kutsud Ta oma elu Issandaks.
Taevast ei lennanud seepeale õhupalle
või ei sähvinud elektroonilised tuled tekstiga: "Tere tulemast Jumalariiki!"
Kuid su sees oli üks tunnistus, et midagi on täiega muutunud.
Ja su meeled tajusid selle ka ära.
See on üks väga praktiline viis, kuidas kõike seda tajuda -
sa lihtsalt lülitud vaheldumisi ümber
oma füüsilise ja vaimse tunnetuse vahel.
Ja su sees on üks hea tunne, üks rahu.
Vaatame korra Jaakobuse 3 ptk'i.
Üks on kindel - kui ma midagi õpetan, siis me kasutame palju Jumala Sõna.
Jaakobuse 3 ptk.
Suurim ja enam levinud küsimus on:
"Kuidas teha vahet Jumala, Saatana või omaenda tahte vahel?"
See on oluline küsimus,
kus avaldavad olulist mõju ka katse-eksituse meetod
ja oma mõistuse kasutamine.
Ma tean, see pole hea uudis
ja ma sooviks, et oleks mõni kergem tee.
Kui ma vaid saaks öelda: "Kui teed seda, seda ja seda,
siis saad selgelt aru, kas asi on Saatanast või Jumalast."
Tegelikkuses aga tuleb kõik praktika kaudu.
Ometi on teatud juhtnöörid, mida järgida.
Jaakobuse 3:15-17 ütleb,
see tarkus, mis lähtub kadedusest ja riiakusest,
"see pole ülalt tulev tarkus, vaid maine, hingelik, deemonlik.
Sest kus on kadedust ja riiakust,
seal on kärsitust (ka segadust) ja igasuguseid halbu tegusid."
Kui Saatan paneb su pähe mõne mõtte,
siis sellega kaasneb hirmu, kahtlusi ja muid lihalikke näite.
See võib tekitada pingeid ja lõhesid.
Kuid segadus ja hirm on kaks kõige olulisemat näitajat.
Su oma mõtteviis, mis lähtub Saatanast või maisest mõtteviisist
ja mitte Jumalast,
toob kaasa segadust ja hirmu.
Oletame, et ühe rahva kohta antakse üks prohvetlik sõnum.
Info millegi kohta, mis saab sündima.
Kas see tekitab teis hirmu,
või kas sellega käib siiski kaasas rahu?
Kui Jumal sind kõnetab, siis isegi, kui tegu on halva asjaga,
käib sellega siiski kaasas rahu.
Vaata, mida Jaakobuse 3:17 ütleb:
"Aga ülalt pärinev tarkus on esmalt puhas, siis rahumeelne, leebe..."
Nii et kui Jumal sulle midagi räägib, käib sellega kaasas puhtus ja rahu.
Esimene asi, mida vaadata, kui arutled selle üle,
kas mõni asi on sinust endast, Saatanast või Jumalast,
on see, kas selle looga käib kaasas rahu?
See on nii oluline.
Kui sellega on hirm seotud, ei ole see Jumalast.
Jagan siinkohal ühe loo mehest, kes oli meie teenistusega seotud.
Tema nimi on Joseph ja ta on pärit Ugandast.
Ta on 10 lapse isa,
kes elab oma perega ühes Uganda külas.
Kogu lugu juhtus ajal,
mil mässulised sõdisid kohaliku võimu vastu.
Kord ärkas ta keset ööd üles,
kuuldes Jumala selget ja konkreetset häält:
"Lahkuge oma majast kohe praegu!"
Kuigi tegu oli kindla korraldusega, koges ta samas nii suurt rahu, et ütles:
"Kuule Jumal, ma teen seda parem hommikul,
siis kui kõik on üleval.
Praegu ju alles öö."
Kuid ta kuulis taaskord: "Lahkuge oma majast kohe praegu!"
Kuid Joseph ütles,
et kuna kogu looga käis kaasas tohutu rahu,
siis see juhtis teda pisut kõrvale.
Nii et Jumal pidi ütlema kolmandat korda:
"Lahkuge oma majast kohe praegu!"
Nii et siis ta mõistis, et asjaga on ikka tõsi taga,
nii et ta võttis oma naise ja lapsed,
pakkis osad ratta peale ja nad lahkusid külast.
Niipea, kui nad olid külast välja saanud,
vaatasid nad veel korraks tagasi ja nägid,
kuidas nende maja sai otse pommitabamuse
ning tegi selle maatasa.
Nad kõik oleksid surma saanud.
Kui ta seda lugu me koguduses jagas, siis ta ütles,
et kuigi tegu oli konkreetse korraldusega,
käis sellega ometi kaasas tohutu rahu.
Nii et kuigi tegu oli kiireloomulise ja hävitava asjaga,
käis sellega kaasas ka rahu.
Ta lihtsalt pidi selle asja kiirelt korda ajama.
See ongi see, kuidas Jumal toimetab,
isegi, kui on tegu on väga olulise või kiireloomulise asjaga.
Mul on üks teine sõber Hollandis, kes oli autoga teel koju.
Hollandis on teede vahel palju sildu ja need sillad on pisut kõrgemad.
Nii et sillale jõudes läheb tee pisut kõrgemaks
ja sa ei näe, mis toimub teisel pool.
Nii et ta oli teel koju,
kui kuulis korraga väga valjut ja kindlat korraldust:
"Tõmba tee äärde kohe praegu!"
Ja ta mõtles: "Hea küll, ma tõmban kõrvale."
ja jätkas samas sõitmist.
"Tõmba tee äärde kohe praegu!"
See oli kui kiireloomuline korraldus, milles samas oli oma rahu.
Nii et ta tõmbas kõrvale.
Niipea, kui ta oli seda teinud, tuli vastassuunast kaks autot -
üks tegemas möödasõitu teisest,
ja ta oleks selle ühega kokku põrganud.
Nii et kaks näidet kahest mehest, kes kuuletusid neile antud sõnale.
Ja kuigi tegu oli tõsiste sõnumitega, peitus neis oma rahu.
Mitte nii, et: "Tõmba kohe kõrvale, sest muidu sured!"
See oli lihtsalt: "Tõmba kõrvale kohe praegu!"
Lihtsalt kuuletu!
Kuid selle kõigega käis kaasas rahu ja see on nii oluline.
Kas see on mõistetav?
Millises suunas küll minna?
Oleme vaadanud sõnu ilmutus ja tunnistus.
Mõlemad on sellised väga üldised.
Kuid vaatame nüüd sõna "tajuma".
Võtame lahti Apostlite tegude 14 ptk'i.
See sõna "tajuma"...
Kohtudes tookord Jeesusega, palusin Tal täpsustada,
mida Ta selle tajumise all silmas peab?
Ja Ta vastas: "Tajumine on protsess,
mille käigus meeled ja mõistus tunnevad ära selle, mis on vaimus."
Nii et rääkides Jumala hääle kuulmisest,
siis see tähendab, et mõistus tajub ära selle,
mille Jumal on pannud su vaimu.
Üks näide, mille Jeesus selle kohta tõi,
on Apostlite tegude 14 ptk's, salmides 8-10.
Paulus oli seal külastamas Lüstrat,
kohates seal meest, kes polnud elu sees käia saanud.
Kujuta ette! Ta oli sünnist saati olnud vigane.
Apostlite teod 14:8-10 on öeldud, et ta polnud kunagi kõndinud.
Tol ajal polnud mingeid jalatugesid ega asju,
nii et ta jalad võisid olla ka moondunud.
Võib-olla sai ta selgroog sündimise ajal viga? Me ei tea.
Kuid ta polnud elu sees kõndinud.
Salmis 9 on ingliskeelses Piiblis öeldud,
et Paulus vaatas talle vankumatult silma;
ta lausa kui jõllitas teda
või ta pilk oli sellele mehele kinnitunud.
Ja siis on seal öeldud, et Paulus märkas või tajus ära,
et sel mehel on usku saada terveks.
Ehk teisisõnu - Paulus tajus midagi oma vaimus,
kui sellele mehele otsa vaatas
ja nägi, et sel mehel on usku saada terveks.
Jeesus ütles, et see põhjus,
miks Paulus pidi kinnitama oma pilgu selle mehe peale,
oli selles, et ta tajus midagi oma vaimus.
Sest kui ta oleks lihtsalt rahva seas ringi vahtinud,
poleks ta saanud keskenduda sellele,
mida ta oma vaimus selle mehe kohta tundis.
Nii et Paulus kinnitas oma pilgu sellele mehele.
Nii nagu ka eelmine kord räägitud,
et vahel tuleb panna silmad kinni, et tunda ära, mis toimub meie sees.
Vahel tuleb kõik füüsilised tundlad välja lülida.
Nii et Paulus jõllitas seda meest, et tunda ära, mida ta tema kohta tajub
Ja ta tajus, et mehel on usku terveks saada,
nii et ta ütles talle: Tõuse püsti ja seisa oma jalgadel!”
Ja mees sai koheselt terveks.
Nii et vahel tuleb keskendada oma pilk ja tähelepanu sellele,
mis toimub sinu sees.
Nii et oleme vaadanud sõnu: ilmutus, tunnistus ja tajumine.
Tajumine on aga üks keerukamaid.
Kui sulle midagi ilmutatakse, siis sa lihtsalt tead.
Sul on korraga taevalik teadmine mingi asja suhtes.
Sa lihtsalt tead, et nii on.
See võib olla, et ärkad hommikul üles
ja korraga tead, et su parimal sõbral ei lähe hästi,
või et ta on masenduses.
Nii et sa tahad haarata telefoni ja helistada talle.
Sa lihtsalt tead. See on kuidagi kui ilmutatud sulle.
Tunnistus on üks teadmine või tunne su sees.
See võib olla ühtpidi ähmane,
kuid kuna oled Jumala laps, siis sa koged Püha Vaimu enda sees.
Ja siis on tajumine, mida on üsnagi kerge maha magada.
Seda on kerge maha magada, kuna sul on pidevalt nii kiire
ja sul pole aega keskenduda sellele, mis toimub su sees.
Las ma tuua ühe näite Jeesuse enda elust.
Markuse 2 ptk.
On sellest kõigest teile abi?
Kui sa oled vankumatult keskendunud mõnele olukorrale,
mis võib puudutada su tööpaika, peret, kogudust või mida iganes.
Sa lihtsalt pead keskenduma sellele ja nagu ma ikka ütlen -
hoidma selles osas rauda tules.
Et sa ei jäta seda asja kuhugi tahaplaanile,
vaid hoiad raua tules ja ütled Jumalale:
"Issand, ma ei taha seda jätta enne, kui see teema on lahendatud.
Kuidas sa tahad, et ma selle olukorra lahendaksin?"
Ja siis sa palvetad selle pärast.
See on see, mida ka Paulus tegi,
kui oma pilgu sellele mehele kinnitas ja tema usu ära tajus.
Sa lihtsalt ootad ja otsid selgust Jumala ees,
kuniks suudad selgelt eristada, millega tegu.
Ehk siis aspektid, millele tähelepanu pöörata:
on see puhas, rahust kantud ja tasane,
või toob see kaasa hirmu ja segadust?
Mida ma selles loos tajun?
Toon siinkohal ühe näite.
Või loeme enne selle piiblikoha ja siis ma toon näite.
Sest see on teine näide, mida Jeesus oma õpetuses kasutas.
Markuse 2:6-8
Seal oli üks halvatud mees, kelle sõbrad lammutasid katuse,
et lasta oma halavtud sõber läbi katuse Jeesuse jalge ette,
kuna maja oli puupüsti rahvast täis.
Jeesus ütles sellele halvatule: "Su patud on sulle andeks antud."
Markuse 2:6 on öeldud:
"Aga seal olid mõned kirjatundjad istumas,
kes mõtlesid oma südames: Mida see räägib nõnda?
Ta teotab Jumalat!
Kes muu võib patte andeks anda kui Jumal üksi?”
Sest Jeesus oli lihtsalt öelnud: "Su patud on sulle andeks antud."
Mees oli endiselt halvatud, lamades oma raamil.
Kuid salmis 8 on öeldud,
et Jeesus tundis kohe oma vaimus ära,
mida need kirjatundjad mõtlesid.
Ta tundis ja tajus oma vaimus nende mõtteviisi ära.
See polnud midagi nii kindlat ja konkreetset,
kui Isa hääl Jeesuse ristimise ajal:
"See on minu armas Poeg, Teda kuulake."
See oli midagi, mida Jeesus ise oma vaimus tajus
nende mõtteviisi kohta.
Ma mainisin Jeesusele nende kirjatundjate kehakeele kohta,
öeldes: "Kui nad polnud Sinuga rahul,
kuna Sa andestasid sellele mehele tema patud
ning nad pidasid seda Jumala pilkamiseks,
siis nende kehakeel ju oleks nende suhtumise reetnud."
Ja Jeesus ütles: "Eks nende kehakeel reetis ka nende mõtlemist,
kuid tajudes füüsiliselt nende väljanägemist ja olemisviisi,
pani mind vaatama oma vaimu, et leida sealt see, mida tajusin.
Ja nii ma tajusin ära selle, mida nad mõtlesid."
Tegu pole mingi mõtete lugemisega,
vaid sellega, et meeled tajuvad ära selle,
mida Püha Vaim ilmutab.
Ehk siis Püha Vaim juhatab, kõneleb ja näitab,
kuid vaid üks neist tegudest on verbaalne
ja me pole selleni veel jõudnudki.
Hetkel räägime veel ikka mitteverbaalsetest viisidest,
kuidas Jumal suhtleb.
Näed sa, kuidas need kõik on üsnagi mitte konkreetsed.
Sest Jeesus ei teadnud ka sõna sõnalt kõike,
mida kirjatundjad mõtlesid,
vaid Ta tajus nende üleüldist mõtteviisi.
Ta sai üldteemale pihta, millest nad mõtlesid.
Rääkisin ennist sellest, et Jumala asjadega käib kaasas rahu.
On kogu see lugu muidu üldse arusaadav?
Meie vanim poeg on puudega.
Ta on küll 31-aastane,
kuid oma vaimselt arengult kõigest 3-4-aastane.
Tal oli sündides nabanöör kõvasti ümber kaela,
nii et iga tuhu ajal tõmbus see kõvemini ümber ta kaela,
takistades hingamist,
kuni lõpuks mu naisele tehti keisrilõige.
See päästis küll me lapse elu, kuid tõi kaasa ajukahjustuse.
Ta nimi on Chris.
Kui ta väiksem oli, olid tal jalatoed ja rulaator,
mis aitasid tal muide väga kiiresti edasi liikuda,
nii et vahel ta lausa jooksis.
Sel rulaatoril olid rattad all,
nii et see oli kui ostukäru lükkamine,
kuid samas pakkus talle tuge, mida ta kõndimiseks vajas.
Kord ühel vabal päeval mõtlesime, mida sellega peale hakata
ja otsustasime, et läheme loomaaeda.
Me elame Colorados
ja selle pealinnas, Colorado Springsis, on ilus, suur loomaaed,
mis asub otse mäejalamil.
Enne, kui ma oma pere üldse kuhugi viin, ma palvetan.
Ja järgnev on see,
kuidas ma püüan eristada Jumala mitteverbaalset häält
ja juhtimist.
Ehk siis räägime endiselt Tema mitteverbaalsest kõnest -
juhtimisest, näitamisest, ilmutustest jne.
Sinna loomaaeda sõit kätkeb endas ühte tundi sõitu kiirteel
ja siis linna jõudes veel 45 minutit.
Mul oli kaasas mu puudega poeg, pluss kaks nooremat poega.
Nii et isa, abikaasa ja pere varustajana on mu mõte:
"Isa, ma tahan paluda kogu selle reisi pärast."
Nii et ma kujutan palve ajal oma mõtteis ette meie teekonda.
Ma näen meid autosse istumas ja mööda kiirteed sõitmas,
mõeldes sellele, kas autoga on kõik ikka korras?
Ega teele mõnda looma ette jookse?
Ega teel mingeid hoolimatuid juhte ole?
Ja ma kogen südames rahu kõigi nende asjade osas.
Kogu see loomaaeda mineku mõte kätkes endas rahu tunnet,
va see miski mu vaimus, mis...
Oled sa kunagi mõelnud millegi peale, mis tervikuna on tundunud hea,
aga seal on olnud see miski, mis kuidagi ei tundu õige?
Mul oli sama lugu.
Loomaaeda mineku mõte tervikuna tundus hea,
kuid samas oli seal miski, mis ei tundunud õige.
Nii et ma mõtlesin kogu selle loo läbi.
Kogu sõiduteekonna, auto konditsiooni,
ei mingeid loomi tee peal.
Ja siis ma kujutasin ette,
kuidas me ühelt kiirteelt teisele keerame,
üha enam kiirust üles võtame ja kõik on endiselt hästi.
Nii et kõiki neid asju läbi palvetades,
küsisin endalt: "On seal midagi valesti?"
Aga polnud, sest mul oli rahu.
Nii et kas hirm ja segadus, või rahu.
Mul oli endiselt rahu.
Nii et olles kogu teekonna peas läbi mänginud,
jõudsin omadega loomaaiani
ja tajusin, et midagi peab siis seal olema.
Meil on peres 5 liiget, nii et võtsin üksipulki meid läbi.
Mõtlesin, kas tegu on minuga? Ei, sest mul oli rahu enda osas.
Mõtlesin oma naise peale ja ikka oli rahu.
Siis mõtlesin me kolme poja peale ja tundsin midagi Chris'i osas.
Jason'i ja Brian'i osas oli mul rahu,
aga Chris'ile mõeldes miski nagu ütles mu sees: "Peatu!"
Nii et kõigi teiste puhul oli rahu, aga Chris'i puhul mitte.
Pigem just see, et tema osas pidi peatuma.
Nii et see kõik toimus parallelselt mu mõttetöö -ja vaimu tajumisega,
kui ma vaimus silmad kinni selle reisi pärast palvetasin.
Mis siis selle Chris'iga on?
Hakkasin mõttes kõike temaga seonduvat läbi käima.
Ta röövitakse?
Juhub mõni õnnetus?
Mõni loom hammustab teda?
Läheb oma rulaatoriga kõndima ja kaob lihtsalt ära?
Ja korraga torgatas mulle pähe ilm!
Sest Colorado mägedes võib ilm muutuda vaid hetkega,
tuues kaasa tormi, vihma ja rahet.
Nii et kui ma ilma peale mõtlesin, tabas mind korraga kui ilmutus
ja ma sain aru, et ilmas ongi küsimus.
Ma sain kui minipildi pikselöögist, mis tabab Chris'i
ja ma sain aru, et pikselöök tahab Chris'i tappa.
Ma jõudsin selle tulemini
tänu protsessile, mille läbisin enda sees,
kus ma tajusin, et reisi endaga on kõik hästi,
aga sellega käib kaasas üks väike "aga".
Siin aga on kogu loo iva -
Jumala ilmutus muutub alati ähmasest seisust väga konkreetseks.
Ähmasest konkreetseks.
Jumal alustas samal moel ka pimedusest, luues päeva;
luues hommiku ja õhtu, mis määratlesid esimest päeva;
luues pimeduse ja valguse.
Jumal toob segadusest välja korra,
mistõttu ka millestki ähmasest ja laialivalguvast
toob Ta esile midagi väga täpset ja konkreetset.
See on see, mis juhtus minuga tookord
ja kuidas ma tänase päevani asju lahkan.
Kui on 2-3 valikut või teed, mida mööda minna,
siis ma otsekui kujutan ette ust nr.1 ja ma palvetan selle eest.
Ma kujutan palve ajal ette,
milliseks mu teekond kujuneks, kui astuksin sisse uksest nr.1.
Siis aga tõmban tagasi ja kujutan ette võimalust nr.2.
Kuid keset kõike seda mõtteprotsessi ma vaatan ka enda sisse,
treenides oma tunnetust tegema vahet hea ja halva vahel.
Ma otsin oma seest üht ilmutust, üht kinnitust ja tajumist.
Nii et ma langetan mõttes ühe otsuse mingi asja kasuks,
aga kui sellega ei kaasne mingit "tunnet" - täiesti tühi maa,
ei mingit elu ega kinnitust mu enda sees,
siis ma astun tagasi, kuna näen, et seal pole mingit võimalust
ja seetõttu pole ka mõtet seda teedpidi minna.
Ja siis ma pöördun ukse nr.3 poole, läbides mõtteis selle teekonna.
See on see, kuidas kogu see lugu käib.
Nüüd, mis mu pojast Chris'ist sai?
Loodetavasti te tahate teada.
Ta on täna endiselt elus ja see on muidugi hea uudis.
Kuid tegelikult oli asi väga lihtne.
Kuna ma sain ilmutuse, et pikselöök tahab ta tappa -
ma vähemalt uskusin, et see on see, mida Jumal püüab mulle näidata,
siis ma ütlesin: "Saatan, sa ei tapa mu poega, Jeesuse nimel.
Ma keelan sul seda teha.
Issand, ma palun, et saadaksid oma inglid
kaitsma ja juhtima meid.
Ja me läheme ning naudime toredat päeva koos.
Jeesuse nimel, aamen."
Oligi kõik.
Kuuldes iseennast seda praegu ütlemas,
võib ju mõelda: "Wau, see nõuab ikka palju usku!"
Ma pole isegi varem mõelnud sellele.
Samas jälle, üleloomulikud asjad on nii loomulikud
ja kui sa nendega harjud, on sul ka usku Jeesuse nimesse.
See on see, millele kogu lugu taandub.
Siinkohal üks teine lugu, mis juhtus.
Ma tegelesin mingi aeg ülikooli õpilastega,
kelle hulgas olid ka Lorie ja Jackie.
Nad õppisid meditsiini.
Me elasime tol ajal Boulderis, Colorados,
mis on 60 km kaugusel Denverist.
Jackie ja Lorie, kes enne elasid ka Boulderis,
läksid nüüd medkooli Denverisse
ja ma polnud neid ammu aega näinud.
Ühel õhtul magama heites
ja pooleldi juba magades ning samas veel ärkvel olles,
nägin ma korraga üht pilti,
kus Jackie on roolis ja Lorie istub ta kõrval.
Ma nägin, kuidas nad sõidavad välja Boulderist,
kus enne kiirteele jõudmist tuleb teha kurvis pööre vasakule.
Ja siis ma nägin üht autot tulemas nende taga
ning võtmas paraleelselt seda sama kurvi,
neile külje pealt sisse sõites.
Nägin, kuidas nende auto teelt älja sõidab,
Laurie sealt välja lendab
ja auto talle peale kukub ning ta lömastab.
Ja ma kuulsin järgmisi sõnu:
"Saatan püüab täna Loriet tappa, mistõttu sa pead peatama selle."
Veelgi täpsem sõnum oli:
"Saatanal on täna õhtul leping Lorie elu peale."
Minu jaoks tähendas see võimalust, mida Saatan nägi
ja kus ta saatis ühe oma deemonitest Loriet tapma.
Ja see hääl ütles mulle: "Sa pead takistama seda!"
Mina aga olin nii "vaimulik" selle asja osas,
ise juba pooleldi magades ja samas veel ka ärkvel olles.
Mu unine palve oli umbes midagi sarnast:
"Saatan, ma keelan sul Jeesuse nimel tappa Loriet.
Isa, palun saada inglid kaitsma Loriet ja Jackiet täna õhtul.
Jeesuse nimel, aitäh! Aamen."
Ja siis ma jäin magama.
Just täpselt nii vaimulik ma olingi.
Kuid Jeesuse nimes peitub vägi.
Kõik, mida Jumal meilt ootab, on see, et me tajuks asju
ja tunneks ära kasvõi osakesegi sellest ilmutusest või infost,
mida Ta meiega jagab.
Isegi, kui see pole verbaalne.
Ning kõik see taandub ka Jeesuse nimele,
et mitte meie, vaid Tema saaks kogu au.
See kõik juhtus teisipäeva õhtul
ja kolmapäeval oli meil koguduses teenistus.
Nädal hiljem, järgmisel kolmapäeval, oli Lorie meil koguduses
ja ma küsisin: "Kuidas sul läheb? Pole sind 100 aastat näinud!"
Ta ütles, et nad pole tõesti ammu kirikus käinud,
kuna õpingute ja kõige muu tõttu on koguaeg nii kiire.
Küsisin: "Ega te juhuslikult eelmisel teisipäeva õhtul hilja
Boulderis olnud? Mingi 23.00 paiku?"
Ta vastas algul ei, aga seejärel: "Olime tõesti!
Käisime ühtede sõprade juures õhtust söömas
ja sõitsime siis tagasi Denverisse.
Ja appikene, John, las ma rääkida sulle, mis juhtus!
Me oleks tol õhtul peaaegu surma saanud!
Olime parasjagu teel, kui üks auto ilmus ei kusagilt
ja oleks meile peaaegu otsa sõitnud.
Kuid Jackie nägi teda viimasel minutil ja tõmbas järsult kõrvale.
Mine muidu tea, mis oleks juhtunud!"
Ma vastasin: "Las ma öelda sulle, mis oleks juhtunud."
ja ma rääkisin talle kogu loo.
Mu vend on ametilt metsamees ja võtab puid maha.
Palvetasin ta eest ühel päeval
ja korraga tundsin enda sees üht raskust...
Kõik need märgid on pisut ähmased
ja mitte kõige konkreetsemad viisid, kuidas Jumal meiega suhtleb,
kuid ma püüan neid tuua esile nii selgelt, kui ma vähegi oskan.
Nii et ma hakkasin paluma oma venna pärast
ja nägin korraga üht pilti temast ja ta suurest masinast,
millega ta palke tõstab ja ladustab.
Ja korraga ma nägin suurt palkide hulka
veeremas mäest alla ja lömastamas seda masina kabiini,
milles ta istus.
See oli lõunasel ajal.
Ütlesin: "Saatan, sa ei tapa mu venda, Jeesuse nimel.
Ma keelan sul seda teha.
Isa, ma palun, et Su inglid kaitseksid teda."
Rääkisin vennaga paar nädalat hiljem ja küsisin:
"Ega sul juhuslikult peaaegu mõnda õnnetust juhtunud?
Nii paar nädalat tagasi, umbes nädala keskpaiku?"
Ta ütles: "Jaa, oli küll ja ma oleks peaaegu surma saanud!"
Ta ütles, et ühe koorma kett purunes ja suur hulk palke veeres mäest alla.
Ta oli just kuulanud raadiot, kui nägi neid palke veeremas,
nii et tal oli vaid mõni sekund aega,
et hüpata 2,5 m kõrguselt oma kabiinist välja,
kuna need palgid lömastasid kogu masina.
Masina, mille väärtus oli 500 000 dollarit.
Vend ütles, et väänas vaid oma jala välja,
kuid muidu on temaga kõik hästi.
On see mõistetav?
Vaatame veel ühe kirjakoha - Apostlite teod 27 ptk.
Appi, mul jäi ju see Chris'i lugu pooleli.
Me unustasime Chris'i loomaaeda, eks ole! (Nali)
Me läksime sinna loomaaeda sellegipoolest,
sest kõige muu osas oli rahu,
va aspekt, et pikne tahtis tappa me poega.
See võib tunduda kummalisena, aga samas ma teadsin,
et kogu see teema on palve kaudu juba lahendatud.
Kui ma ütlesin: "Saatan, ma keelan sul tapmast mu poega pikselöögi kaudu,
Jeesuse nimel.
Isa ma tänan Sind su inglite eest, kes teda kaitsevad."
Siis see koorem ja raskus, mis mu sees oli olnud;
otsekui pimedus, mida tunned - see oli korraga läinud
ja selle asemele tuli rahu,
mis võimaldas oma plaaniga minna loomaaeda, edasi minna.
See on üks äärmiselt oluline asi, mida ei saa välja jätta -
palveta seni, kuni saad südamesse rahu.
Järgmises osas hakkame rääkima Püha Vaimu tööst,
kuid te olete tänaseks Johannese 16:13 põhjal teada saanud
et Püha Vaim ei kõnele iseenesest,
vaid sellest, mida iganes Ta Isalt kuuleb.
Nii et igasugune info, mida ka Püha Vaim edastab,
on saadud Isa käest.
Nii et kui sul on rahu,
tuleb see otse Kõikväelise Jumala trooni eest,
mis annab teada, et selle olukorraga on rahu majas.
Nii et kui olin öelnud Saatanale, et ta ei saa tappa mu poega
ja ma kogesin korraga rahu rahutuse asemel,
siis ma ka teadsin, et selle oluorraga on nüüd hästi.
Kuid teisalt olin siiski ka valvel,
sest ma ei tahtnud olla rumal, vaid teadlik kõigest, mis toimub.
Nii et me läksime sinna toredasse loomaaeda,
kus on ka kaelkirjakud, keda sa saad näha oma näo tasemel.
Sa võid osta loomaaiast toitu ja toita neid kaelkirjakuid,
kes sinuga võrreldes on kusagil allpool,
kuid kelle pead ulatuvad siis samale tasemele sinu omaga.
Me lastel oli igati lõbus.
Taevalaotus oli pilvitu ja päev oli imeilus.
Siis jõudsime omadega ahvide majja,
mille lõpus oli ka jõehobu bassein, ümber mida sai käia.
Nagu öeldud - meil on 3 poega
ja Chris rallis oma rulaatoriga ringi, olles siin, seal ja kolmandas kohas.
Nii et minu asi oli teda jälgida.
Barbara võttis teised poisid ja läks nendega ahvide majja.
Mul aga läks midagi sassi ja ma arvasin, et Chris on ka nendega,
nii et ma läksin ka ahvide majja.
Vaatasime seal kõik rõõmsalt neid ahve, kuniks Barbara küsis:
"Kus Chris on? Ikka sinuga, onju?"
Ma vastasin: "Ma arvasin, et Chris on teiega!"
Vaatasime ahvide majas ringi, kuid Chrisist polnud jälgegi
ja see tekitas minus paanikat.
Korraga mulle meenus mu palve, mida olin päeva algul palunud
ja ma tormasin sealt välja,
kuni nägin Chris'i oma rulaatoriga seal jõehobu basseini juures,
kus sadas täiega ja raheterad olid lumepalli suurused.
Kuid Chris nautis täiega!
Tema meelest oli see maailma lahedaim asi üldse!
Ja korraga ma kuulen müristamist.
Chris rallis seal oma rulaatoriga ringi ja kui käskisin tal enda juurde tulla,
ütles ta: "Sa ei saa mind kätte!", joostes mu eest minema.
Ma sööstsin ta poole kui isakotkas, haarasin ta kaenlasse
ja keerutasin teda õhus koos ta rulaatoriga, tema kisendamas:
"Pane mind maha! Pane mind maha!"
Ütlesin, et ei saa, kuna peame vihma ja äikese tõttu sisse minema.
Ütlesin, et lähme parem ahve vaatama ja tirisin ta sisse.
30 sekundit hiljem tabas välk just seda kohta, kus Chris oli olnud.
Seega, mida mu palve siis muutis?
See ei peatanud äikest tulemast,
kuid see muutis mu teadlikuks selle tulekust
ja aitas tänu mu teadlikkusele muuta pisut me sammude käiku.
Jumal oma tarkuses andis mulle teada sellest,
et muuta oma teekonda,
selle asemel, et püüda peatada kogu tormi.
Seda teemat võiks arendada nii mitmes erisuunas.
Kuid vaatame nüüd Apostlite tegude 27 ptk'i.
Ma loodan, et kogu sellest loost on teile abi
selles osas, mis puudutab Jumala hääle äratundmist.
Nii kaua, kui mõne teemaga pole hirmutunne kaasas,
ei pea väga muretsema, on see Saatanast või mitte?
Pigem on küsimus selles: "On see õige tee, Jumal?"
"On see minu idee, või sinu idee?"
Sest kui Saatan külvab mõne oma mõtte,
käib sellega alati kaasas hirm ja segadus.
Vahel inimesed tulevad mu juurde ja ütlevad,
et tahavad teha seda või toda, kuid on samas suures segaduses.
Nii et ma ütlen neile: "Võtame korraks hoo maha,
saame lahti sest' hirmust ja segadusest
ning siis palvetame."
Vahel pean lausa sõitlema hirmu vaimu, mis neid ründab,
kuna nad on nii seotud hirmu ja segadusega.
Nii et ma palvetan nendega seni, kuni nad saavad oma rahu tagasi.
Ja kui siis hirmu ning segaduse teema on lahendatud,
saame paremini keskenduda sellele,
kas tegu on nende endi või Jumala ideedega.
Ma tean, et palusin teil enne avada Apostlite tegude 27 ptk'i,
kuid lõpetame selle osa hoopis Filiplastele 4 ptk'ga.
Filiplastele 4:6-7
See võib olla teile tuttav salm,
kuid sageli me ei loe seda 3.punktise juhendina.
Kui seda aga teeksime, muudaks see täiega te elu
ja ka te palveelu.
Salmis 6 ja 7 ütleb Paulus:
"Ärge muretsege ühtigi,
vaid teie vajadused saagu kõiges Jumalale teatavaks
tänuütlemisega palumises ja anumises.
Ja Jumala rahu, mis on ülem kui kogu mõistmine,
hoiab teie südamed ja mõtted Kristuses Jeesuses."
Kui me räägime elust koos Jumalaga ja nende asjade eristamisest,
siis oled sa kunagi olnud sama rahutu ja segaduses palve lõpus
kui sa olid seda palve alguses?
Kas see hirm on sind saatnud läbi kogu palveaja?
Mind küll on.
Kui muretsen millegi pärast ja olen ärevil,
siis see saadab mind läbi kogu mu palveaja.
Ja ajaks, mil ma ütlen "Aamen!", pole mul ikkagi Jumala rahu.
Paulus aga ütleb esimese asjana,
et me ei peaks muretsema millegi pärast.
Ehk kõige esimene asi, mida tegema peab,
on tegelema oma hirmu ja ärevusega.
Mõtle ja räägi need asjad välja, tegele nende teemaga -
tee, mis iganes tarvis, et tegeleda selle hirmuga.
Ära kanna hirmu ja segadust endaga läbi palve kaasas,
arvates, et suudad tunda ära Jumala tarkuse ja tahte enda sees,
kui su pea on täis hirmu ja segadust.
Ärge muretsege millegi pärast! Ärge kartke midagi!
Paulus ütleb seda seal Filiplaste kirjas.
Muide, see nõuab distsipliini.
Sest see pole nii, et kui astud tänavale,
siis mõne kimava takso lähenedes pole sul enam aega öelda:
"Ma ei karda midagi!
Ma ei karda seda taksot, mis mulle kohe, kohe otsa sõidab!"
Vahel tuleb lihtsalt tegutseda ja ma saan sellest igati aru.
Kuid ma räägin su igapäeva elust,
mille raames võid tunda hirmu ja segadust.
Paulus ütleb esmalt, et me ei peaks muretsema
ja alles seejärel võime teha oma palved
tänuga Jumalale teatavaks
ja alles siis tuleb Jumala rahu, mis täidab me meeled ja südamed.
Nii et selleks, et kogeda palves rahu,
tuleb esmalt tegeleda oma hirmuga.
Vahel see võib võtta isegi 1-2 päeva palvet ja tänamist,
enne kui jõuad selleni, et saad esitada oma palvesoovi.
See võib võtta 1-2 päeva, et tegeleda oma hirmu ja murega,
enne, kui sa jõuad punkti, kus sa ei tunne enam hirmu,
sest sa tead, et Jumal kannab hoolt su eest
ühel või teisel moel.
Sa tead, et Ta pole sind toonud nii kaugele vaid selleks,
et sind siis alt vedada,
vaid Tema ise on juhtinud su samme.
Jõudes sellisesse punkti, koged ka üht erilist rahu
ja sa ei muretse enam millegi pärast ega tunne hirmu.
Ja siis sa saad anda ka Isale teada oma palvesoovi.
Ja kui sa seda teed, koged ka Jumala rahu enese üle.
Kuid sa ei saa kogeda mõlemat - hirmu ja rahu - ühel ja samal ajal.
Selleks, et rahust osa saada, tuleb hirmul minna lasta.
Tänu Jumalale!
Sa võid vaadata oma eluolukordi just praegu
ja kui sa palvetad nende eest, võid sa näha,
kuidas Jumal võib kõneleda
pisut ähmasel ja mitte konkreetsel moel.
Sa pole kuulnud mingit häält, aga sul on üks tunnetus su sees;
sulle on ilmutatud midagi või sa tajud midagi.
See on sellest hoolimata Jumala "kõne" su elus.
Juhatamine, kõnelemine, näitamine - vaid üks neist on verbaalne väljendus.
Järgmises osas räägime sellest, kui Jumal tõepoolest räägibki
ja ka sellest, kuidas saada juhiseid Tema Sõnast.
Kui paljud siin võivad öelda, et te elus on olnud minevikus asju,
kus te teate, et olete kogenud juhatust?
Te olete tajunud või tunnetanud midagi;
miski te sees on tunnistanud, et nii on.
Kas te võiks sellest palun noogutusega märku anda?
Kõik siinolijad.
Igaüks teist siin on midagi sellist kogenud
ja see ongi see, kuidas Jumal teiega suhtleb.
Kuidas kogu universumi Looja teiega suhtleb,
tehes seda mitteverbaalselt.
Nii nagu Jeesuski seal Markuse 2 ptk's,
kus Ta tajus ära kirjatundjate mõtted.
Isa ei öelnud Talle sõnagi, aga Ta lihtsalt tajus selle ära.
Või kui see veritõbine naine puudutas Jeesuse kuuepalistut,
siis Ta tajus ära, et keegi oli puudutanud Teda.
Isa ei hüüdnud Talle taevast:
"Las ma öelda Sulle, kes see sellest massist oli!
See oli see naine!"
Püha Vaim ei langenud selleks samuti Ta üle,
vaid Ta lihtsalt tajus seda, kuna koges väe lahkuvat endast.
Jumal "räägib" samamoodi ka sinuga.
Kas pole lahe?
Issand on rääkinud sinuga kogu aeg.
Sama puudutab kõiki televaatajaidki, kes meid praegu vaatavad.
Sul on olnud see sama teadmine, et Jumal on rääkinud sinuga kogu aja,
sest sa oled tundnud ja tajunud teatud asju oma vaimus.
Kuid samas oled ikka öelnud: "Kui vaid Jumal räägiks minuga!",
kuigi Ta on teinud seda kogu selle aja.
Lihtsalt mitteverbaalsetel viisidel.
Siinkohal tahan paluda,
et Jumal meenutaks meile viise,
kuidas Ta on kõnelenud meiega minevikus.
Kuid et Ta annaks meile ka erilist tundlikkust,
et kui te häälestate oma südame, elud ja meeled
eristama head halvast,
et te võiks siis kiiresti mõista ja aru saada, millega tegu.
Nii et palvetame üheskoos.
Isa, Jeesuse nimel...
Ma palun alati nii, nagu Paulus palus Efeslastele 1:15-18,
et teile antaks ilmutuse ja tarkuse vaimu
ja et teie arusaamise silmad avaneksid.
Koloslastele 1:9 palus ta ka vaimset tarkust ja arusaamist.
Isa, tänu, et oled ustav seda kõike tegema. Aamen.
Tänud vaatamast ja vaadake meid jälle järgmisel korral,
mil räägime juba konkreetsetest viisidest,
kuidas Jumal meiega räägib,
nii et näeme nädala pärast!
Tõlge: Anne-Ly Raukas