ATT KÄNNA IGEN GUDS RÖST
Hej! Mitt namn är John Fenn. Jag ska ge vår webbadress.
www.supernationalhousechurch.org i ett enda ord.
Jag är från Tulsa Oklahoma och glad att vara här.
Östeuropa har legat på våra hjärtan en lång tid. Detta är ett bönesvar.
I dag undervisar jag om hur Jesus lärde mig att höra Faderns röst.
Allt jag ska säga finns i Bibeln men kom som en uppenbarelse 1986.
Jesus visade Sig och lärde mig höra Faderns röst och hur Han talar.
Det här är den första av tre föreläsningar om detta.
Jag ska berätta lite om mig själv och den uppenbarelsen.
Jag ska berätta exakt vad Jesus lärde mig i Mexiko 1986.
Du kan öppna din Bibel i Lukas 16.
Det är inte där berättelsen börjar.
Det är bara en referenspunkt för vart vi ska.
Jag växte upp i delstaten Indiana -
som ligger i amerikanska mellanvästern.
Jag och min fru har känt varandra sedan barnsben.
Jag är äldst av fyra barn -
och när jag var 12 år gammal lämnade pappa vår familj.
Detta lämnade mig med en hunger efter en fadersfigur.
Jag var avundsjuk på andra pojkar som hade en far -
och sökte efter en förebild eftersom pappa lämnade oss helt.
Jag är två meter lång så min mamma berättade senare -
att hon behandlade mig som om jag var äldre.
Jag har två yngre bröder och en yngre syster, men hade -
lite större ansvar eftersom vi ägde lite mark och ett större hus.
Jag sökte efter en fadersfigur som kunde tala in i mitt liv.
När jag var 16 år blev jag född på nytt.
En romersk-katolsk vän sa att hon kände Guden bakom liturgin.
Då tog jag emot Jesus som min Herre.
Sedan ledde jag min flickvän till Herren. Hon är nu min fru -
och vi har varit tillsammans sedan dess.
Men det där fadershjärtat har aldrig slutat slå.
En av nycklarna till mitt hjärta är Ps 103:7.
"Han lät Mose veta sina vägar, Israels barn sina gärningar" -
alltså vad Han gör.
Många människor söker Guds gärningar.
De letar efter mannat i öknen och dramatiken.
Jag ville känna Guds vägar. Jag ville vara som Moses.
Om jag lärde känna Guds vägar skulle resten av miraklen följa.
Denna hunger gjorde att jag började tala till Fadern.
Än i dag är det Honom jag umgås mest med -
trots att Jesus har visat Sig för mig och jag älskar Honom -
så är det Fadern jag umgås med. Det är Faderns hjärta jag har.
Jag trodde också att Apostla- gärningarna var normal kristendom.
Jag hade inte tränats som andra, kanske till deras nackdel?
Jag trodde att det var normalt att se sjuka bli helade -
att kasta ut demoner, se änglar -
och att det var normalt att Herren visade Sig, som i Bibeln.
Jag tänkte att detta var mitt exempel på kristendom.
Jag insåg att det jag såg runt mig var onormal kristendom.
Apostlagärningarna var normalt. Det jag såg runt mig var onormalt.
Min fru Barbara och jag växte som tonåringar upp -
med bönegrupper i hemmen med mycket lovsång.
Herren bestämde dagordningen där.
Om någon skulle undervisa i gruppen av 10-20 människor -
och tillbedjan bara fortsatte, så gjorde den det.
Det fanns inget mötesprogram. Först fyra sånger, inledningstal -
kollekt, predikan och sedan fort hem.
Det var "Låt Herren leda mötet och göra det Han vill".
Efter många års tjänst är vi tillbaka i hembaserad församling.
Fadershjärtat har aldrig lämnat mig.
Efter att ha tjänat traditionella församlingar i mer än 25 år -
som pastor, andrepastor, resande förkunnare och ungdomspastor -
började jag längta efter vad Herren skulle göra härnäst.
Då var jag nationellt ansvarig för en organisation i Kanada -
och råkade vara i Toronto.
Jag sökte Fadern och Jesus. "Var finns Du, vart rör Du dig?"
Församlingarna torkade upp. Människor flyttade hit och dit -
utan att församlingen växte. Vi var irrelevanta för samhället.
Samhället såg på kristna som en separat, liten subkultur.
Vi var inte relevanta. Ändå var Jesus relevant i Bibeln.
Han relaterade till människorna.
Jag sökte och sökte.
I februari 2001 skulle jag precis predika på ett möte i Toronto.
Plötsligt visade sig Jesus för mig 6-7 steg bort.
Han kom fram till mig och sa: "Se vad jag ser."
"Människor åker hit och dit på möten och letar efter det spektakulära -
och tycker att det är övernaturligt. Men de missar -
det övernaturliga arbetet i deras mitt och i deras hjärtan -
för lärjungaskapets process är övernaturlig."
Han sa flera saker men det viktigaste var: -
"Som det var i början är det nu. Jag arbetar i relationer."
Detta fick mig att undersöka hur det var i början -
när den första församlingen vände romarriket upp och ner på 250 år.
Jag insåg att hela NT skrevs till människor i deras hem.
Föreläsningssalarna vi har i dag dök upp i mitten av 300-talet.
Någon kan tycka att det var dags att komma ut ur hemmen.
Det kan vara så. Gud fyller den struktur som ges.
Gud är tillräckligt nådig och agerar i de strukturer Han får.
Men hemmet hade Gud själv etablerat -
med Adam, Eva och Herren själv i lustgården.
Hemmet har alltid varit den primära plats där man vandrar med Gud.
Gud har aldrig flyttat hemifrån.
Sociologer säger än i dag att familjen är samhällets ryggrad.
Det jag gör är att återvända till den ursprungliga husförsamlingen.
Uppenbarelsen i februari 2001 fick mig att börja studera detta.
Människor söker verkligen efter det spektakulära -
och missar lärjungaskapets övernaturliga process.
Vår hemsida heter supernaturalhousechurch.org -
eftersom den först och främst handlar om lärjungaskap.
Under de följande månaderna studerade jag Guds Ord.
Jag märkte att Gud verkar i hem- baserade församlingar världen över.
Just nu uppskattar man att det finns 200 miljoner kristna i Kina.
Alla är med i husförsamlingar.
De träffas i hemmen, bakom restauranger, på bakgårdar, i gränder.
"Där två eller tre är samlade i Jesu namn" -
överlåtna till att växa i Kristus.
Jag har varit rektor för en bibelskola och en av mina studenter berättade: -
"Indonesiens kristna växer snabbt, inte bara pga. hoten mot troende -
utan för att de genast börjar tillämpa Ordet.
De åker hem och startar församlingar i sina hem."
USA:s missionsinstitut har studerat detta statistiskt -
och konstaterar att kristendomen är världens snabbast växande religion.
Den växer med nästan 8 procent per år.
Det hör man inte på nyheterna -
men de som studerar mission och evangelisation har bedömt det så.
Men vet du var den växer? I hembaserade församlingar -
där troende samlas fritt som Paulus, Petrus och Jakob gjorde.
I oktober 2001 bestämde jag att jag inte ville vara pastor mer.
Jag sa till min fru att i så fall skulle det bli i vårt vardagsrum -
så fick det växa utifrån det.
Min fru tyckte det kändes lite konstigt i början -
tills hon bett över det och bläddrat i sina anteckningar.
Det visade sig att Gud hade talat till henne om detta långt tidigare.
I november 2001 uppenbarade Sig Herren för mig igen i Kanada.
Det var under en lovsångsgudstjänst i Edmonton.
Jesus gick fram till mig. Detta är något fint med Herren...
Den här församlingen arbetade med ruffigare människor.
De hade hjärta för missbrukare, prostituerade och fängelsekunder.
Dessa fyllde kyrkan den kvällen. Men när Herren visade Sig -
var det som om strömmen sattes på. Pastorn föll på sitt ansikte -
och själv föll jag kraftlöst på knä.
Vi hade tre elever med oss som sa: "Jesus var här! Han passerade här!"
Min styrka försvann och Jesus sa: "Jag älskar sådana här människor!"
Det var så speciellt. De har ingen falskhet.
De har haft ett svårt liv. "Jag älskar sådana människor!"
Han gick fram till mig och sa: -
"Du har lärt dig mycket av de människor Jag fört till dig -
och från Ordet du studerat.
Jag vill att du startar ett hemförsamlingsnätverk -
och strukturerar det så att det kan utvecklas i hela världen."
Jag frågade: "Har Du något namn åt det?"
Han svarade: "Den internationella, vägglösa församlingen".
Det är vårt nätverks namn än i dag -
med webbplatsen supernaturalhousechurch.org.
Vi ville förmedla vägg- lösheten och det övernaturliga.
Jag frågade: "Varför vill Du att jag gör detta?"
Han sa: "Det är ett förrådshus inför kommande tider".
Jag tror att vi lever i tider -
när värdet av relationer i Kristus kommer att bli allt viktigare.
Det romerska rikets armé kunde inte utplåna hembaserade församlingar.
Det har ingen annan regim heller lyckats med -
eftersom den är individuell och osynlig för radarn. Halleluja!
Detta leds av min kärlek till Fadern.
Nätverket finns över hela världen där det är svårt att vara kristen -
och i USA och Västeuropa.
Två gånger redan har Herren visat Sig under det här året.
Båda gångerna talade Han om vad Han tänker göra i Östeuropa.
Han sa att "Husförsamlingar kommer att explodera i Östeuropa".
Du är på rätt plats här i Estland och på andra ställen -
dit detta budskap nu når, och även bortom.
Kristna samlas i nätverk.
Vi gör detta för att vi hör Faderns röst.
Vi känner Ordet och vandrar med Honom.
Vi lever i speciella tider.
Låt oss återgå till när jag först lärde mig höra Faderns röst.
Jag var på ett missionsuppdrag i norra Mexiko.
Jag var i en mexikansk bergsby.
Det var den 1 oktober 1986.
Jag hade bara sett Herren en gång tidigare, på våren det året.
Detta var en undervisningsuppenbarelse.
Jag gick på en stenig väg och skulle tala senare under kvällen.
Missionären där hette Carl och tolken den kvällen hette Dora.
Vi skulle äta middag först och sedan åka till gudstjänsten.
Vägen var mycket stenig, så jag såg ner för att inte vricka foten.
Men min inre människa var orolig och det är viktigt i sammanhanget.
Vi har alla upplevt att vårt förstånd inser att något händer i vår ande.
Kanske säger vi något fel och känner genast sorg över synden.
Det är när sinnet plockar upp något som händer i din ande.
Har du någonsin vaknat upp och känt en oförklarlig glädje inom dig?
Det finns ett jubel där och förståndet inser det.
Du gör dina vanliga morgonrutiner -
men på insidan bubblar det.
Detta är viktigt att förstå för vi har alla varit med om det.
Min andliga människa bara kokade inom mig.
Är man nervös säger man att man har fjärilar i magen.
Det var inte nervositet utan en spänning som jag inte förstod.
Jag gick fram och tittade ner. Herrens närvaro blev bara starkare.
Min ande var upphetsad över något jag inte kände till.
Jag följde vägen runt en krök.
När jag passerat kröken hörde jag mig själv säga "Det är Jesus!"
När jag sa det och tittade upp stod Jesus framför mig.
Jag såg kullar, klippor, Carl och Dora som gick framför mig.
Jag såg himlen och träden men Jesus stod rakt framför mig.
Jag blev så överraskad! Jag var ju på väg för att predika.
Men jag tittade på Honom och sa "Vad gör Du här?"
Jag skulle ju predika i Hans namn och så dyker Han upp.
Han sa: "Jag är här för att fylla bybornas behov."
Sedan försvann Han.
Jag tänkte på det ett ögonblick. Sen var Han tillbaka framför mig -
som om Han gett mig tid att tänka.
Jag insåg senare att Han tränade mig inför det Han visade den kvällen.
Låt mig uttrycka det så här.
När du är i anden känns det så naturligt att du inte märker det.
Paulus skrev i 2 Kor 12:3 att han själv för 14 år sedan -
kom till himmelen "i kroppen eller utanför kroppen vet jag inte".
Därför reagerade jag så. "Varför är Du här?"
När Han visade sig igen sa jag: -
"Bra att Du är här! I byn finns säkert många sjuka.
Jag ska vara tyst, gå bakom Dig och se vad Du gör.
Du kan lägga händerna på dem så lär jag mig om helande."
Så sa Petrus på förklaringsberget med Mose, Elia och molnet -
"Låt oss bygga tält och campa!"
Det känns så naturligt att man inte förstår att man är i anden.
Men när man är det känns världsliga saker så dåraktiga.
Jesus log åt detta.
Folk undrar hur Jesus ser ut. Han är ca 180 cm lång.
Han har långt ansikte och brunt hår. Han är inte stilig.
Han ser väldigt normal ut.
Man lägger märke till Hans ögon. De är väldigt djupa.
När jag sa att jag ville följa Honom runt byn och Han log -
tänkte jag: "Jag måste berätta för Carl och Dora att Du är här."
Jag sa: "Vänta, jag måste berätta för Carl och Dora att Du är här."
Så jag vände mig för att ropa "Carl" -
när Herren började lysa vitt och hela omgivningen försvann.
Just när jag började ropa "Ca.." gjorde ljuset så här...
Det fanns ingen jord eller himmel. Bara ljus, jag och Jesus -
ungefär tre meter från varandra.
Jag såg in i Hans ögon. Jag kan inte förklara detta -
men jag drogs in i Hans ögon -
och in i Hans sinne. Jag krockade inte med Hans hjärna.
Jag drogs in och flög i rymden bland stjärnor och galaxer.
Det var märkligt. När jag är på jorden -
och ser en stjärna tror jag att om jag kommer dit kommer den -
närmare. Men flyger man därute är avstånden precis lika stora.
Det kändes som att vara flytande. Jag var i Herrens sinne.
Jag såg instinktivt upp till vänster.
Jag sökte efter en plats där Han inte var närvarande.
Mina ögon var bättre än någon teleskop.
Så långt jag kunde se i den ena galaxen efter den andra -
hördes Hans röst. Den var som en flodvåg.
Han sa: "Jag är här."
Det ekade som en våg genom galaxerna.
Jag tittade ner åt höger sett utifrån min egen kropp -
för det fanns inget upp och ner eller höger och vänster.
Skapelsen ekade detta rop: "Jag är här."
Plötsligt kom jag tillbaka och stod framför Honom. Jag sade: -
"Du är Skaparen. Du tänkte ut mig. Du är värdig att bli tillbedd."
Sen började jag förstå något...
Jag sa att jag skulle berätta hela uppenbarelsen. Vi har tid.
Detta är viktigt.
Jag sa: "Du tänkte ut mig, eller hur?"
Han log och sa: "Ja, det gjorde Jag."
Vet ni vilka de tre dårfinkarna är? ("The Three Stooges" eng.)
Det var tre killar i en komedigrupp på mitten av 1900-talet.
De är kända för att peta varann i ögonen och göra roliga stunttrick.
Det är slapstickkomedi.
Jag sa "Du gjorde så jag gillar 'The Three Stooges', eller hur?"
Han log och sa "Ja". Jag förstod att jag fått min humor från Honom.
Min kärlek till språk kom från Honom.
Jag sa, "Du tänkte ut mig långt innan skapelsen."
Han log och sa: "Det stämmer". Han gav mig tid att tänka på detta.
Då insåg jag något. Jag sa: "Du lade lika mycket tid -
på varje människa som någonsin levt eller kommer att leva, som på mig?"
"Du tänkte ut dem." Han sa: "Ja, det gjorde Jag."
Detta var innan 1 Mosebok ens börjar.
2 Tim 1:9. säger "han har gett oss" -
...Kristus Jesus från evighet."
"Innan världen började" på engelska.
Jag gillar "före eviga tider" på grekiska.
Det gavs till oss. Han gick genom tidens korridor och såg oss.
Skaparen stod framför mig. Jag ställde följande fråga.
Vi tänker på vad vi skulle fråga om Jesus stod framför oss -
men det enda som kommer fram är det som kommer från din ande.
Alla gånger jag såg Jesus under 80- 90- och 2000-talet -
dök Han upp och sa: "Jag vill lära dig om tillbedjan" -
"hur Jag startar och stänger församlingar" och andra ämnen.
Han har undervisat mig i 45-50 minuter.
När jag undervisar om detta vill jag att du sitter vid Jesu fötter -
för jag har suttit där själv.
Men detta var första gången. Var var jag nu?
Hjälp mig. Var var jag?
Vem vet?
Jag började tänka på världens orättvisor.
Så länge Skaparen stod framför mig kunde jag ju fråga.
Jag tänkte på två personer.
Den ena var en skolkamrat. Han kom från en rik familj.
Han sa att han var kristen men han levde som världen gör.
Han var ytlig.
Den andra var en kvinna i kyrkan. Hon var ensamstående med två barn -
och hon hette Maria.
Maria älskade Herren men var kedjerökare -
för hennes tonårsbarn var helt galna. Jag försökte ofta lugna dem.
Maria hade ett svårt liv men försökte verkligen tjäna Herren.
Min andra vän som var så ytlig fick allt serverat på silverfat.
Jag sa till Herren: "Hur kan Du göra så?
Du är ju rättvis."
Han sa: "Minns att allting blev skapat av Mig och till Mig.
För att saker ska fungera rätt måste de vara i Mig.
Jag såg dessa båda vänners liv i tidens korridor -
och Jag begåvade dem med styrka och allt de skulle behöva -
i förhållande till vad de skulle möta i livet, när de litar på Mig."
Vi har alla fått nåd i förhållande till de utmaningar vi möter i livet.
Innan världens begynnelse gav Han oss -
förmåga att möta livets utmaningar i Honom. Visst är det fantastiskt!
När min pappa lämnade oss och jag måste börja sitta barnvakt -
åt mina två bröder och min syster blev det en hel del ansvar -
och innebar en hel del smärta.
Pappa hade suttit framför oss fyra barn. Vi var 11, 9, 7 och 5.
Han sa "jag skiljer mig från er mamma och från er barn.
Det blir inga födelsedagar, semestrar eller fotbollsmatcher."
Han började ett nytt liv med en ny kvinna. Det är förlåtet -
men det är den del av min historia. Men Fadern och Jesus såg detta -
och jag blev konstruerad så att jag kunde komma till Herren -
och hantera vad livet kastade på mig. Det är bra.
I Kristus har vi nu 2 Pet 1:3-4 där det står att -
"allt som hör till liv och gudsfruktan -
har [givits] oss genom kunskapen om honom som...kallat oss."
Allt som hör till livet har givits åt oss.
Söker jag parkeringsplats ber jag: "Tack att Du gett mig den.
Var är den? Uppenbara den för mig."
Det kan vara så enkelt. "Var finns det Du försett mig med?"
Han vill vara så nära involverad i våra liv -
och Han har förberett det eftersom Han såg behovet -
långt innan jorden skapades. Allt som hör till liv och gudsfruktan -
har Han gett oss. Gudsfruktan är vår förmåga att växa i Honom.
När Han förklarade att båda mina vänner måste lita helt på Honom, -
Maria måste lita helt på Honom för att fostra sina tonårsbarn -
och min skolkamrat måste ha fullt förtroende för Gud -
för han har fått nåd i samma utsträckning som han är ytlig.
Båda måste förtrösta 100 %. Herren sa: "Förstår du?
De är lika inför mig." Jag insåg att det var så.
Sedan tänkte jag på barn som dog innan de ens levt livet.
Jag hade sett svältregioner -
där ammande mödrar inte längre haft någon mjölk -
och där både mor och barn hade dött av svält.
Jag frågade om barn som dog i förtid.
Han lutade lite på huvudet och log. "Vet du inte det? De är hos Mig.
I kommande tider ska de uppfylla sina syften."
Är det okej med ett litet sidospår?
Man lämnar huvudspåret en liten stund. Jag gör det.
Många år senare fick jag en rundvandring i himlen.
Det kan låta konstigt, men det är sant.
På den tiden var jag pastor i en traditionell församling.
Jag blev hämtad till himlen av min skyddsängel -
som visade mig olika delar av himlen.
Jag har en cd-serie om detta som heter "Mitt himmelska besök".
Angående det som relaterar till vad Jesus sa om barn som dog -
så såg jag änglar i en del av himlen. De var lite längre än jag.
De hade ena handen över magen med handflatan uppåt -
och den andra vid bröstet med handflatan neråt.
Mellan händerna hade de ett fotbollsstort ljusfält.
I utkanterna var ljuset dimmigt men blev starkare in mot mitten.
Ljuset flöt mellan deras händer.
Änglarna stod där och såg väldigt allvarliga ut.
De stod på nästan en armlängds avstånd från varandra -
och steget bakom varandra.
Det var rad, efter rad, efter rad.
Jag och min ängel gick förbi och jag ville se vad de höll i -
för alla höll i dessa äggformade ljusfält.
Jag tänkte: "Far, jag vill veta vad som finns på insidan."
Då kunde jag se det med mina ögon. Jag kunde se genom ljuset -
och därinne växte en bebis som i livmodern.
Jag såg detta men innan jag hann fråga min ängel vad det var -
sa ängeln: "Hit kommer alla missfall och aborterade barn.
De ska uppfylla sina öden i kommande tidsåldrar."
Efter det kom vi till en barnkammare.
Jag såg aldrig hur barnen "föddes" -
men i barnkammaren tog människor och änglar hand om de små barnen.
I himlen växer en person fram till 30-35 års ålder, som Herren blev.
De gamla människorna ser ut som...
Jag är 52 år nu men skulle gärna se ut som 35 igen.
De gamla är svåra att beskriva, för det finns inget att jämföra med -
men saker som världen orsakade, som övervikt -
rynkor orsakade av rädsla och oro är försvunna.
Det som finns kvar är tecken på visdom och livserfarenhet.
Fast man märker att de är gamla ser de unga ut, som 35-årigar.
Tittar man närmare ser man visheten och livserfarenheten de har -
men fast man vet att de är 70-80 år gamla är Guds liv så starkt -
att de verkar vara ca 35 men har bevarat det värdefulla de fått i livet.
I himlen är Jesus den enda personen med ärr.
Vi ska snart avsluta sidospåret -
för jag ska berätta om uppenbarelsen jag fick 1986 -
men jag ska berätta färdigt om himmelens barnkammare.
Den bestod av en ca. tre meter hög vägg -
och ett golv tre meter ut från väggen.
Inget tak. Jag kom in från sidan. Det fanns gräs och träd -
och gräs framför. Golvet sträckte sig så långt man kunde se.
Det fanns små bord, gungstolar, stolar och lekhagar.
Där fanns änglar utan vingar.
De ser ut som människor. Där finns människor också.
De tog hand om de små barnen. Jag såg inga blöjor i himlen.
Jag vet inte hur det fungerar, men det där behövs inte "avlopp" -
och det finns inga sopor. Men de blev burna, lekte och hade roligt.
Jag tänkte "så underbart att människor på jorden som -
har en tjänst att betjäna barn kan fortsätta med det i himlen."
Jag frågade: "Varför både änglar och människor?" Ängeln sa: -
"Har barnen inga släktingar här, tar änglar hand om dem -
eller människor som har hjärta för dem."
Senare såg jag en familj med en flicka och en pojke som lekte.
Pojken kröp över flickans knä. Han var 12 månader och hon tre år.
Omkring barnen fanns tre, fyra generationer släktingar -
men ingen mamma och pappa. De hade en picknick under ett träd -
och när vi gick förbi frågade jag: "Var är mamman och pappan?"
Ängeln svarade: "Barnen dog i en bilolycka.
Föräldrarna är kvar på jorden.
I himlen fostras barnen av släktingar om det är möjligt."
Jag sa "var står det i Bibeln?"
Ängeln sa "har du inte läst Ef 3:14-15?
Paulus säger: 'jag [böjer] mina knän för Fadern -
[efter vilken hela familjen (eng)] -
i himlen och på jorden har sitt namn.' Det finns bara en familj."
Jag hade aldrig tänkt på det.
Ur himlens synvinkel är vi en familj. Ur jordiskt perspektiv -
är de hädangångna. Men i Kristus är vi alla ett. Så ängeln undrade -
varför jag inte tog för givet att släktingarna tog hand om barnen.
Jag berättar färdigt om barn kammaren och sen om synen.
Vi började gå iväg från barnkammaren när jag förstått att -
om barnet var utan familj tog människor och änglar hand om det.
Det var bara en vägg och möbler och sådant.
Övergången till gräsmattan var sömlös och jämn hela vägen.
Barnen kunde springa ut och leka på gräset.
Gräset var åtminstone 10-20 cm högt på vissa ställen.
Gräset prasslade lite och det fångade min uppmärksamhet.
Har du någonsin sett någon komma uppför en rulltrappa?
Om någon kommer kan man se hur de kommer upp gradvis.
Man ser mer och mer en bit i taget. Detta är vad som hände i gräset.
Jag såg toppen av någons huvud och alla stannade upp.
Jag hade inte planerat att säga detta, men det är -
det mest rörande jag någonsin sett.
Jag hade inte planerat att dela det här.
Det kom en ung mamma. Först syntes huvudet, sedan håret -
armar, axlar, kropp - hon sprang i full fart -
som uppför trappor eller en ramp genom gräset.
Hon sprang så här med armarna utsträckta.
Jag tittade i riktningen hon sprang.
Alla andra visste uppenbarligen i anden vad som hände.
Jag fick bara tillåtelse att se det hända.
Det var en ängel som höll i en nyfödd.
Ängeln hade ryggen vänd mot mig.
Perfekt synkroniserat vände sig ängeln mot mamman när hon kom -
och höll fram bebisen så här.
Mamman tog sitt barn i famnen och snurrade runt.
Kvinnan dog i barnsäng eller efter förlossningen.
Allt hon brydde sig om var barnet. Det var så rörande.
Ursäkta.
Det var det mest rörande jag såg i himlen. Herrens godhet är enorm.
Allt leder tillbaka till när Jesus stod framför mig i oktober 1986 -
och jag tänkte på hur barn dör före sin tid.
Jag frågade Honom: "Hur kan Du göra det?"
Han sade: "Vet du inte att de är hos Mig? I kommande tidsåldrar -
kommer de att fullgöra sina syften."
"Även de kommer att ges ett val."
Efter detta sade Herren -
"Jag vill lära dig hur du ska höra Faderns röst -
och hur Han talar till människor." Sen försvann Han.
Jag gick runt vägkröken där Han hade stått.
Jag vände mig om. Då stod Han framför mig igen.
Han sa "Lukas 16:19-31".
Dels citerade Han och dels berättade Han med egna ord.
Jag ska berätta för dig.
Det var en ogudaktig rik man -
samt en tiggare som hette Lasarus, som var full av sår.
Vänner bar honom till den rike mannens hus -
och allt han önskade var att få äta resterna, skräpet.
Det står att hundarna slickade hans sår, så han var invalid.
Sedan dog båda männen.
Lazarus kom till Abrahams sköte och den rike hamnade i helvetet.
Det ligger på mitt hjärta att förklara Skriften, inte bara läsa.
På den tiden fanns det två avdelningar.
Paradiset, eller Abrahams sköte. Så här trodde judarna.
Paradiset var parkliknande, med träd, gräs, kullar och bäckar.
Varför var Abrahams sköte nödvändigt?
Det var för de rättfärdiga döda som väntade på -
att Jesus skulle dö för deras synd så de kunde komma till himlen.
Men det fanns två avdelningar på jorden. Minns du i Ef 4:8-10 -
att när Jesus dog steg Han ner [till jordens nedre delar] (eng.)?
Jesus steg alltså ner till både paradiset och helvetet.
Enligt Petrus berättade Jesus för Noas samtida -
att Han var "den riktiga arken".
Så på den tiden fanns det två ställen.
När Jesus uppstod "ledde Han fångna i fångenskap" (eng).
Vi förstår det inte för det förklaras inte ofta.
Fångarna var de som hölls i Abrahams sköte.
De hölls fångna där i väntan på sin försoning.
När Jesus uppstod tog Han med Sig paradiset till himlen.
Därför skriver Paulus att han blev "uppryckt till paradiset" -
i 2 Kor 12:3.
På den tiden fanns 2 avdelningar, paradiset och helvetet.
Nu finns bara helvetet, som är ett väntrum inför domedagen.
Vi kommer direkt till himlen. Vi behöver inte vänta i jorden.
Paulus säger i 2 Kor 5:8 att "flytta bort från kroppen" är -
att "vara hemma hos Herren".
Jesus visade mig att båda männen kom till sina respektive platser -
och notera vad texten säger om den rike som inte var troende.
I Luk 16:24 säger han: "Fader Abraham, förbarma dig över mig -
och skicka Lasarus att doppa fingerspetsen i vatten -
för att svalka min tunga, ty jag plågas i denna eld."
Jesus påminde mig om att båda männen dog och begravdes.
Vi märker här att alla deras naturliga sinnen ändå fungerar.
De såg och hörde varandra fast båda var i jordens djup.
Den rike ville smaka på vattnet.
När Herren sa att den andliga människan -
är roten till de fysiska sinnena -
sa Han att "du måste träna dig -
att fortlöpande växla mellan dina fysiska sinnen -
och din andliga människas sinnen".
Han sa: "du gör det redan nu".
Det är i vår andliga människa som Gud talar -
så det är i våra andliga sinnen vi hör Guds röst och förnimmer Honom.
Vet du var jag menar med en gungbräda?
Som finns på lekparker för barn? I mitten av den är ditt medvetande.
I ena änden finns din ande och i andra änden dina fysiska sinnen.
Vårt medvetande måste hela tiden byta fram och tillbaka -
mellan våra andliga och våra fysiska sinnen.
Jesus lärde mig detta genom att ta två exempel från Sitt eget liv.
Det ena är från Luk 8:46.
Vi gör detta hela tiden utan att veta det.
Om du syndar och tänker "Jag borde inte ha sagt så" -
och känner sorg i din ande så gör du exakt det Jesus sa.
Sinnet byter fokus till vad som händer i din ande.
Jesus sa: "När du är på ett möte och tar emot ett ord.
När du vet vilken riktning mötet kommer att ta -
eller vet var smörjelsen är, hur gör du då?"
Jag tänkte en stund och sa: "Ibland blundar jag."
Han sa: "Då kan du koncentrera dig på din andliga människa.
Första gången du profeterade, var dina ögon öppna eller stängda?"
Jag sa: "stängda". Han lät mig svara själv.
Varför? Så jag kan koncentrera mig på min andliga människa.
Har du någonsin gått till en affär och känt att det är tungt i den -
som om atmosfären var mörk.
Dina fysiska ögon och öron ser och hör -
men något känns fel. Det kanske är expediten eller ägaren.
Ibland kan man känna så i vissa stadsdelar.
Din ande känner sig nedtryckt.
Du växlar fram och tillbaka mellan dina andliga och fysiska sinnen.
Detta är nyckeln till att träna sig att höra Herrens röst.
Jesus använde Luk 8:46 som exempel.
Han hänvisade till två händelser i Sitt eget liv i denna uppenbarelse.
Detta hände på väg till Jairus hus. Jairus dotter hade dött -
och en kvinna med blödningar tränger sig fram.
Alla trängs men hon sträcker sig efter Hans manteltofs.
I Luk 8:46 säger Jesus: -
"Någon rörde vid mig. Jag kände att kraft gick ut från mig."
I versen innan frågar Han: "Vem rörde vid mig?"
De sade: "Mästare, folkmassan trycker och tränger sig inpå dig.
Hur kan du säga så?" - "Jag kände att kraft utgick från Mig."
Jesus sade till mig i den här uppenbarelsen: "Jag hörde, -
luktade och såg hur folk- massan runt Mig trängdes -
och kände dem knuffa mot Mig -
men Mitt sinne var i anden så Jag kände när kraften lämnade Mig."
Han sa: "du måste träna dig att göra samma sak." Fantastiskt!
En studiekamrat sa en gång att han skulle festa med några vänner.
Han tog tag i dörrhandtaget och hörde en röst som sa: -
"De kommer att krocka. Åk inte."
Det är ett exempel jag använder på hur Herren kan tala till oss.
I det fysiska skulle han bara ut med kompisarna.
Men när han skulle gå hörde han "åk inte". Så han åkte inte.
Hans vänner var med om en bilolycka. Jag tror en av dem dog.
Det här händer ofta -
när vi börjar tänka på en vän som vi inte träffat på ett tag.
Har du varit med om det? Du kan inte sluta tänka på dem.
Sedan träffar du dem en tid senare -
och säger: "Jag tänkte på dig för några veckor sedan. Är allt ok?"
Din vän säger: "Jag hade det tufft. Tack för att du bad för mig."
Och du svarar: "Det var så lite".
Det man egentligen menar är "jag var inte smart nog -
att förstå att Gud ville att jag skulle be.
Jag minns det nästa gång."
Det tog ett tag innan jag insåg att det var den Helige Ande.
Det som händer är att något flyter upp ur min ande.
Kanske personens namn. Man undrar hur de mår.
Herren placerar det i din ande. Det märks i din andliga människa.
Det är så människor hör änglar eller känner Herrens doft i möten.
Inte med sin fysiska näsa och sina fysiska öron -
utan med sin andliga människa.
Om våra kroppar dog nu... Vår själ och ande delar utrymme.
Enligt 1 Kor 6:19 är våra kroppar Guds tempel -
men vår kropp och själ upptar samma utrymme -
så min andliga människas öron är placerade vid mina fysiska öron.
Mina andliga ögon sitter på samma ställe som mina fysiska -
så öppnar Herren dem kan jag också se den andliga världen.
Jag försöker inte, men de andliga och fysiska sinnena sammanfaller.
Vi har bara precis börjat.
Det finns många exempel på detta. Du har säkert egna exempel -
då du har gått in i en affär och känt tyngden.
Eller när du överväger att göra något men det känns bara inte rätt.
Det är dina andliga sinnen. Eller när en vän verkar glad på utsidan -
och är välklädd, men i din inre människa märker du -
att de är deprimerade eller har något bekymmer.
Har du varit med om det?
Det är den inre människans sinnen som talar.
Vår tid är snart slut.
Låt mig be en snabb bön, för alla kanske inte kan vara med på allt.
Fader, i Jesu namn ber jag för alla som lyssnar just nu.
Öppna deras inre syn så de fortsätter att se nya saker.
Vi tackar och prisar Dig för att Du stimulerar det.
Hela dem och ge dem förståelse.
Människor som tror att Du aldrig talat till dem, fast Du -
talat i deras ande hela tiden. Jag ber att de ska veta det.
Du tittar på programmet just nu.
Du tror att Gud har glömt dig och aldrig talat till dig.
Ändå har mina exempel visat att Han har talat till dig hela tiden.
Jag ska tala mer specifikt i nästa program.
Du är inte ensam. Herren har talat till dig.
Du är andligt känsligare än du tror. Gud välsigne dig. Vi ses.
John Fenn. supernaturalhousechurch.org
Översättning: Åsa Eriksson