JUMAL KÕNELEB
Tere. Rõõm kohtuda ja tere tulemast meie kristlikku kooli!
Seda saadet filmime meie kooli suurimas klassis,
kus toimuvad meie igapäevased hommikupalvused.
On alati väga tore kutsuda teid külla siia meie kooli.
See on koht, kus me teeme oma igapäevast tööd
ja ka koht, kus meile meeldib olla.
Kas pole tore, et töökohal on meeldiv viibida?
Sa näed täna eriti õpetajanna välja. - Mul on jah teistmoodi kiharad.
Kas ma näen asjalik välja? - Just, oled kohe eriti tegusa moega.
See on väga hea, sest täna me räägime usust
ja siis peabki oleme kohe eriti tegus. - Seda läheb vaja tõesti.
Me jätkame Jumala sõjavarustusega ja tahame paluda kohe andestust,
et hüppasime kogemata usukilbist üle.
Me rääkisime päästekiivrist ja vaimumõõgast,
aga enne seda veel
räägib Piibel Efeslaste kirjas usukilbist.
Kuigi see tuleb nüüd tagantjärele, pole sellest midagi hullu,
sest kõik sõjavarustuse osad on võrdselt väga tähtsad.
Nii et täna räägime usust ja usukilbist.
Usukilp.
See kilp on muide meie lasteaiast pärit.
Sellel on olnud ka rist peal, aga see on võitlustes kaduma läinud.
Lasteaias on käinud kõva võitlus.
Efeslastele 6:16 on kirjutatud:
"Kõigepealt aga võtke kätte usukilp,
millega te võite kustutada kõik kurja põlevad nooled!"
Hea, et siin öeldakse "kõigepealt".
Seega vajame seda iga päev.
Mis on need kurja põlevad nooled?
Need on just sellised sõnad ja mõtted,
mis süüdistavad ja räägivad minust halba.
Kui ma mõtlen endast halba või halvustan ja kirun ennast.
Need kõik on valed.
Kõik valed, süüdistavad mõtted ja süüdistavad sõnad,
mis käivad kas sinu või teiste inimeste kohta -
need ongi need põlevad nooled, mis meid kahjustavad.
Me vajame midagi, mis meid kaitseks
ja kustutaks kõik need nooled nagu Piibel seda kirjeldab.
Kas pole tore, et on olemas miski, mis kustutab need ära?
Tõde meie kohta on ju see, et meie Taevaisa armastab meid.
Me oleme ainulaadselt väärtuslikud.
Me oleme Kristuses kõlblikud.
See on tõde meie kohta,
aga vahel on elus palju võitlemist just selles valdkonnas,
et püsida katsumustes püsti.
Paulus ütleb sõjavarustusest rääkides, et me peame võtma selle kätte,
et võiksime panna vastu ja püsida püsti.
Püsida püsti ka pärast kõige tegemist.
See pole mõeldud nii,
et hingevaenlane ründab meid, me langeme
ja püüame siis tõusta ning kuidagi toime tulla.
Vaid Jumal tahab, et sina ja mina võiksime elada elu,
kus me püsime püsti ja saame oma kutsumuse täidetud.
Kui mõelda selle kristliku kooli peale, kus praegu viibime,
siis see on nõudnud ja nõuab igal päeval usku.
See nõuab igal päeval usku.
Usk on miski, mida vajame igapäevaselt.
Me võtame iga päev usukilbi kätte, kui asume siin Jumalat teenima.
Ma ei öelnud meelega, et läheme tööle,
sest see siin on meie jumalateenistus.
Selles teenimistöös me vajame väga palju usku.
Seega küsimus on: kas ma usun, mida Issand ütleb?
Kas ma usun, mida Ta oma Sõnas minu kohta ütleb?
Kas ma usun neid häid uudiseid?
Kas ma usun seda, mida Ta väidab mind teha suutvat?
Kas ma usun, et Ta on koos minuga?
Kas ma usun, et võin käia sirge seljaga ja julgelt?
Kõikidele väljakutsetele vaatamata.
Täna ongi meie küsimus: kas ma usun seda?
Soovitan sul vaadata ka me saate eelmisi osasid,
et mõistaksid, et usu aluseks on teadmine sellest, mis on tõde.
Seetõttu algabki sõjavarustus tõevööst.
See ei alga usukilbist.
Kuidas ma võin end kaitsta ja uskuda, kui ma ei tea, millesse ma usun?
Kuidas ma võin end kaitsta ja uskuda, kui ma ei tea, mis on tõde?
Sellepärast algabki kõik tõest. Kõik algab Jumala Sõnast.
Kui ma tean, mis on tõde,
võin selle eest ka seista ja sellesse uskuda.
Sellepärast kuuluvadki kõik sõjavarustuse osad kokku
nagu selle rüütli raudrüü.
Nii soovitangi vaadata eelmisi osasid,
et mõista, kuidas need asjad on omavahel seotud.
Kuid me räägime siis usukilbist.
Mulle meeldib see mõte, et usk on kilp.
Kilp on ju miski, mis kaitseb.
See on miski, mis mind kaitseb.
See on tore,
sest mina tunnen end küll vahel kaitsetuna.
Teadmine, et on olemas miski, mis kaitseb mind,
tekitab soovi sellest ka rohkem teada saada.
Sul on siin laiendatud piiblitõlge, mis avab laiemalt Piibli kirjakohti,
sest algkeel on palju rikkam
ja sisaldab palju rohkem, kui avada kõiki selle nüansse.
Seal on selle sama kirjakoha kohta öeldud nii:
"Tõstke üles - üle kõikide asjade, peitev, päästev usukilp."
Oleme käsitlenud selle sõjavarustuse osasid
ja usukilp on kaitsev osa neist.
Samas aga on see ka miski, mida me kasutame aktiivselt.
Päästekiiver ja õiguse soomusrüü pannakse üks kord selga,
valmisoleku kingad ja tõevöö pannakse samuti üks kord selga
ja siis need ongi olemas.
Aga usukilpi, nagu kilpe ikka, kasutatakse aktiivselt
ehk nagu siin öeldud -
see tuleb teadlikult kaitseks üles tõsta.
Usku tuleb kasutada teadlikult otsekui relva.
Kas pole? - Nii on.
Algkeelne sõna tähendab laia kilpi, mis on uksekujuline.
Usk ei ole mingi väike kaitsevahend,
vaid see kaitseb mind laialt.
See pole lasteaialapse kilbike.
Paulus kasutab kirjutades võrdkujuna Rooma sõduri kilpi.
See oli suur, kumera kujuga kilp, mis kaitses sõdurit,
kes sai täies pikkuses minna selle taha peitu.
See oli palju suurem kui selle rüütli kilp.
See kilp oli sageli puust valmistatud.
Tol ajal kasutati põlevaid nooli.
Me teame, et kui meie poole lastaks põlev nool,
siis tuli läheb laiali.
Piisab ühest noolest, et see tuli leviks.
Sama on hingevaenlase valedega - ühest väiksest valest piisab.
"Sa oled hädapätakas", ja see levib minus edasi.
Seetõttu kasteti need kilbid enne võitlust vette,
et puidust kilp oleks läbimärg,
et kui vaenlase põlev nool seda tabas, siis see kustus ära.
Sa oled väga hea ajalooõpetaja.
Võiksime kujutada ette keskaegset sõjafilmi või lugu.
Kujutagem ette väikest, kaitstud linnakest mäejalamil
ja sealseid elanikke,
kes on aastakümeid elanud rahulikku ja hea elu.
Aga käes on teistmoodi päev
ja metsast kostab vaenuvägede lähenemist.
Mida siis teha? Tuleb valmistuda sõjaks.
Tuleb olla valmis end kaitsma.
Selles loos on kangelane.
Võib-olla üks noor mees.
See noormees ise aga ei tea, et ta on kangelane ja võitja.
Ta on alles noor
ja ta ei tea, et just tema sees on otsustav vägi ja tarkus
võita just see võitlus.
Nii kaua, kui ta pole teadlik sellest, et tema sees on see jõud,
nagu meiegi võime olla teadmatuses sellest,
mis kõik meie sees on olemas,
siis nii kaua, kui ta on teadmatuses, on ta kaotamas.
Aga siis juhtub midagi.
Üks vana õpetaja
tunneb seda noormeest juba lapsest saadik.
Ta pöörab oma pilgu noormehe peale
ja ainuüksi see järeleandmatu, turvaline pilk tuletab noorukile meelde,
et ta suudab seda
ja tal on olemas see, mida tolle võitluse jaoks tarvis.
Kui talle meenub see, mis tema sees on olemas -
kui talle meenub kutsumus, mis tal on,
siis ta tõuseb, lööb selja sirgu, ta pilk selgineb ja ta saab julgust.
Ja korraga on ta valmis vaenuvägedele vastu astuma
taganemata ja julgelt, isegi kui see tähendab surma.
Usk kerkib esile
ja kui usk tõuseb, tähendab see ka teed võidule.
Meie puhul on samuti
ja seetõttu on ka väga oluline, et teaksime,
mida Issand on öelnud ja mis meie sees leidub.
Mida see tähendab, et Tema - Kõikvõimas Jumal,
on koos minuga ja seda ka mu argipäevas
ja mida ma teha suudan.
Eriti siis, kui võitlus on nii suur,
et ma tunnen nagu ma ei saaks hakkama.
Näiteks kui ma võitlen surmaga.
- Või raske haigusega.
Mis saab mind siis sirgelt seisma ja olema vankumatu.
See on Jumala Sõnast tulev usk.
See oli suurepärane jutustus. Väga hea lugu.
Võib-olla on sinugi olukord olnud või on täiesti lootusetu.
Sa ei tea, mida teha ja sul endal ei ole enam lahendusi.
Sul enesel ei ole enam jõudu.
Siis on nii tähtis meelde tuletada, et usk on usk Jumalasse.
Usk, mis viib võiduni ja toob lahenduse,
ei ole usk meisse enestesse või meie enda võimalustesse.
Me siin oma kristlikus koolis peame iga päev uskuma Jumalasse.
Peame usaldama, et Tema on see, kelle Ta ütleb enese olevat.
Sellesse, et Tema Sõna toimib
ja et Tema lubadused on tõesed ning püsivad.
Usk on Jumala usaldamine ja selle pärast on see alati sama.
Tema Sõna on alati sama.
Kui sa tunned praegu, et sa enam ei jaksa,
siis Piibel tõotab,
et sa suudad kõik Temas, kes teeb sind tugevaks.
Kui tunned, et ei tule toime võlgade ja arvete kuhjaga,
siis Piibel tõotab ikkagi,
et Jumal täidab kõik sinu vajadused oma rikkust mööda.
Usk sirutub Jumala Sõna suunas. Usk sünnib Jumala Sõnast.
Sealt tõuseb ka lootus.
Ja see vägi.
Heebrealastele 11:1
"Aga usk on kindel usaldus
selle vastu, mida oodatakse,
ja veendumus selles, mida ei nähta."
Seda ei ole veel näha, aga me sirutume selle poole
ja siis see tulebki nähtavale.
Mulle nii meeldib, et siin on öeldud, et usk on kindel usaldus.
Kindel usaldus on midagi enamat,
kui paaniline klammerdumine tõotuse külge.
See on muidugi ka OK,
sest vahel me tõesti peamegi ka paaniliselt klammerduda.
Aga on tore, et on olemas midagi enamat.
On olemas kindel usaldus.
Mind julgustab see, et asi pole üldse selles,
et sina ise peaksid olema suur usukangelane.
Ka meie ei ole oma kristliku kooliga tohutud usukangelased.
Usukangelane on lihtsalt inimene, kes toetub kõiges Jumalale.
Inimene, kes ei anna alla, vaid toetub kord korra järel Jumalale.
Ta otsib Jumalat, toetub Tema Sõna peale
ega anna alla.
Vähemalt minu elus on küll Jumal see, kelle üle ma olen uhke.
Jumal on see, kes on pannud selle kooli toimima.
Jumal on see, kes on alati olnud ustav.
Jumal on see, kes on mind alati julgustanud.
Ta jaksab alati üles tõsta ja annab alati lootust.
Ta räägib minuga alati oma Sõna kaudu
ja alati julgustab.
Seetõttu ei ole usk millegi sooritamine,
vaid me võime olla just nii vajavad ja nii väikesed, kui parasjagu oleme,
kui me ei anna alla,
vaid otsime Jumalat ja usaldame Teda kõigis olukordades,
sest Tema on alati suurem.
Heebrealaste 11. peatükis räägitakse usukangelastest.
Need näited julgustavad meid.
Kas meiegi oleme nende seas?
Me kõik oleme!
Heebrealastele 11:33: "Kes usu läbi vallutasid kuningriike,
mõistsid kohut, said kätte tõotusi,
sulgesid lõvide suud,
kustutasid tule väe, pääsesid pakku mõõgatera eest,
said nõtrusest tugevaks ja vägevaks sõjas,
tõrjusid tagasi võõraste vaenuleere."
Just seda me vajame.
Lõukoerte ehk lõvide suu sulgemine
on võrdpilt hingevaenlasest, kes käib ringi nagu möirgav lõukoer.
Usk paneb tal suu kinni.
Kui hingevaenlane on sind piiranud ja öelnud, et sust' ei saa asja
või et see vähktõbi tapab su,
siis usk tõstab kilbi üles ja ütleb:
"See ei lähe nii, sest Jumal on koos minuga!"
See vähktõbi ei tapa mind, sest Issand on mu tervendaja
ja Ta on jätkuvalt mu tervendaja."
Usk paneb hingevaenlasel suu kinni.
Minu meelest on see hea.
Ma kasutan usukilpi konkreetselt, sest mind aitab visualiseerimine.
Jumala Sõna kasutamine katsumustes
on nagu selle kilbi kasutamine.
Kui mingid sõnad süüdistavad ja kinnitavad, et kõik läheb untsu,
siis ma võtan Piibli ja tõstan selle usukilbina üles.
Ma justkui surun sellega valed tagasi,
öeldes: "Ma suudan kõik Temas, kes teeb mind tugevaks.
Ta on koos minuga."
Või kõige sagedamini öeldes: "Tema vermete läbi olen ma terve!
Tema vermete läbi on mulle tervis tulnud!"
Ma kasutan seda üpris ägedalt ja agressiivselt.
Ma otsekui surun sellega valet alla ja eemale endast.
Kõike, mis tahab mind masendada.
Ja siis läheb nii nagu Piibel ütleb - see põgeneb meie juurest.
Kas sa teed ka sedasi?
Jah. Ma kasutan kahte asja - usku ja vaimumõõka.
- Milleks on Jumala Sõna.
Kui su olukord on lootusetu, siis tahame julgustada sind ja öelda,
et ei ole ühtegi olukorda, mis oleks Jumala jaoks võimatu.
Tema jaoks on kõik jätkuvalt võimalik ja Tema on koos sinuga.
Ta on suurem
ja Piibel ütleb, et meis on jõudu tõusta olukordadest kõrgemale
ja selleks jõuks on usk.
Nii tahame julgustada sind ja öelda: ära anna alla, aga usu vaid.
Usu vaid.
Jumal on sinuga ega ole unustanud sind.
Ta on usaldusväärne.
Usu vaid.
Aamen.
Palvetame koos sinuga
Aitäh, taevane Isa, et Sina oled kogu me usu allikas.
Isa, me toetume Sinule kõigis asjades.
Aitäh, Issand, et usk kaitseb meid kõigi vaenlase põlevate noolte eest.
Võime täna tõsta koos oma usukilbi ja me tõstame selle sind usaldades.
Me usaldame ja toetume Sinule ja Su Sõnale, mis on igavene Sõna.
Aitäh, Issand, et Sinu Sõna kaitseb ja varjab meid
ja me saame kuulutada,
et me suudame kõik Sinus, kes Sa teed meid tugevaks
ja tervendad kõik meie haigused.
Sa täidad kõik meie vajadused,
päästad meie sugulased ja vastad meie palvetele.
Aitäh, Isa, et võime tõesti kõik usaldada Sind ja toetuda Sinule
olgu olukorrad ja katsumused, millised tahes.
Me otsustame ikkagi uskuda Sinusse ja toetuda Sinule, Jeesuse nimel.
Aitäh, Issand! Me oleme nii tänulikud.
Oleme väga tänulikud, et võime käia koos Sinuga.
Aitäh, Issand, et võime olla nagu see rüütel,
kes seisab sirge seljaga ja täieliku sõjavarustusega.
Issand, me võime olla julged ja täis Sinu väge, Jeesuse nimel.
Sinu imeline vägi täidab meid just praegu.
Issand, aitäh, et võime minna läbi elu sirge seljaga ja püstipäi.
Võime olla täis Sinu Sõna. Võime otsekui süüa Su Sõna.
Võime olla täis Su Sõna ja täis Sinu väge.
Issand, me hoiame seda mõõka käes, kilbi üleval ja kiivri peas.
Meid on kaitsmas õiguse soomusrüü ja meil on kingad jalas.
Me läheme edasi ja tuletame enesele meelde,
et me võime minna edasi rõõmu-, väe- ja julgusega.
Kui Sul on praegu mõni väga suur ja keeruline katsumus ees,
siis võid kujutleda, et võtame üksteisel kätest kinni
sest kus kaks või kolm on Sinu nimel koos,
seal oled Sina, Jeesus, ise meie keskel.
Me oleme nüüd ühel meelel selle oma armsa sõbraga,
Jeesuse nimel,
et see palvevastus, mille eest oled seisnud,
et Jeesuse nimel meil juba on kõik see,
mida oleme Sinult anunud.
Aitäh!
Me oleme nüüd sinuga ühel meelel ja hoiame usus kilbid üleval,
olles selles võitluses üheskoos.
Me oleme nüüd lahingukaaslased.
Me võtame ka Jeesuse nimel meelevalla
masenduse ja lootusetuse üle.
Kui on ebausku, pimedust või haigust,
siis me kuulutame sellest vabadust, Jeesuse nimel.
Tulgu täielik vabadus kõigile
ja kogegu igaüks usuvaimu, mis täidab ja tõstab üles.
Kogu pimedus ja masendus taganegu Jeesuse nimel.
Aitäh, et igaüks meist võib olla täielikult vaba.
Täielikult vaba Jeesuse nimel. - Aamen.
Kas pole vägev, kuidas usk tõstab üles?
Laseme sel end tõsta.
Võid vahel palvetada kasvõi valju häälega.
See sobib isegi soomlastele. - See aitab selles võitluses.
Virutame kõvasti Jumala Sõnaga.
Rääkisime usust ja nii tahan julgustada teid.
Sain eile kirja ühelt inimeselt, kellel oli raske olukord abielus
ja keeruline seis oma kutsumusega seoses,
nii et ta saatis meile palvesoovi.
Läks vaid paar kuud ja ta naine sai usklikuks
ja nad on leidnud ühise kutsumuse ning teenimisülesande koguduses.
Aamen. - Hästi tehtud, Issand!
Tänu Jeesusele!
Kui soovid meie töö kohta rohkem teada saada,
külasta kodulehekülge, mida näed ekraanil.
Sealt leiad infot meie kooli ja lasteaia kohta.
Sealt võib tellida ka meie infolehte ja minu kirjutatud raamatuid.
Selles sarjas on suurepärane raamat nimega "Innustav usk".
- Hea pealkiri.
Usk on miski, mis innustab mind ja Joyd.
See pole mingi raske ike, vaid usk hoopis innustab,
sest kõik on võimalik sellele, kes usub.
See paneb lausa hüppama. - Aamen.
Olge õnnistatud! - Aamen.
Tahan julgustada sind täna.
Sageli, kui me mõtleme andmisele, siis me mõtleme kaotamisele.
Kui annan selle 50-eurose TV7'le, jään sellest ju ilma.
Piibel aga räägib andmisest hoopis teise alatooniga.
Jeesus ütleb: "Andke ja teile antakse."
Piibel ütleb ka, et kes rohkelt külvab, see ka rohkelt lõikab.
Kui me anname Jumalale, siis me külvame alati Tema kuningriiki.
Kui sa ka arvad, et kaotad midagi, siis tegelikkuses sa ei kaota,
sest andes Jumalale, külvad sa Tema kuningriiki.
Sa ei saa külvata, ilma, et sa ei saaks saaki.
Nii tahan täna julgustada sind, et kui külvad TV7 töösse,
siis sa tõesti külvad jumalariiki, sest TV7 teeb üksnes jumalariigi tööd.
Ole siis julge ja tea, et Jumal õnnistab sind,
kui sina õnnistad Tema tööd.
Helistades 900 1770 annetad 10 eurot.
Võid kasutada ka kontonumbreid, mida näed peatselt ekraanil.
Ära unusta külvata rohkesti, et saaksid ka rohkelt saaki.
Aamen.
Tõlge: Meeli ja Marko Martin
Annetustelefon: 900 1770 (hind 10) Swedbank EE052200221048388411 SEB pank EE441010220109461019 LHV pank EE747700771004169153 Maksesaaja: Taevas TV7