JUMAL KÕNELEB
,Tere jälle.
Minu nimi on Jan Cedercreutz ja siin on mu armas abikaasa Joy.
Oma saatesarjas "Jumal kõneleb" soovime inimesi julgustada.
Täna tahab Jumal julgustada meid kõiki sõnumiga: "Ära anna alla!"
Elus on palju väljakutseid, võib olla hirmu ja muresid.
Jumal soovib sellegipoolest ikka ja alati ainult julgustada,
et me ei laseks hirmudel ja muredel endast võitu saada ega annaks alla.
Kirjas heebrealastele 10:38-39
on öeldud otse: "Aga minu õige jääb usust elama."
Usus elamine ei tähenda, et näeme alati, millesse usume.
Peame sellegipoolest uskuma.
"..kui ta taganeb, siis ei ole minu hingel temast head meelt.
Aga meie ei ole need, kes taganevad hukatuseks,
vaid need, kes usuvad ja päästavad hinge."
See ei tähenda üksnes igavikku,
vaid seda, et me usume ja hoiame sellest usust ka kinni.
Võime juba nüüd ütelda, et mina ei ole see, kes taganeb.
Mina ka mitte. Viska viis.
Mina ei ole see.
Isegi kui nii tundub,
ütlen sama, mida Paulus, et me ei ole taganejad.
Me usume ja seisame usus.
Me jätkame ja ei anna alla.
See on väga tähtis, sest elu ei ole alati lihtne.
Seda tõesti.
Me vajame jõudu ja kinnitust ning julgustust edasi minemiseks.
Me vajame uuesti ja uuesti üles tõstmist.
Tõuseme ikka ja jälle ning jätkan oma teed.
Täna tahab Jumal tõsta meid, et püsiksime kindlate
ja järeleandmatutena, sest Tema on selline.
Täna vaatleme Joosuat ja Kaalebit. - Minu lemmikkangelased.
Jan ja Joy on samuti nagu Joosua ja Kaaleb.
Sina minuga.
Joosua ja Kaalebi eeskuju on tõeliselt julge ja vägev.
Joosua ja Kaaleb ei andnud alla vaid muudkui jätkasid.
Kogu rahvas läks teise suunda ja neil oli suuri raskusi.
Rahvas oli Jumalale sõnakuulmatu, aga nemad jätkasid uskumist.
4. Moosese kirja 13 on kirjas nii: "Ja Issand rääkis Moosesega, öeldes:
"Läkita mehi uurima Kaananimaad, mille ma annan Iisraeli lastele...""
Uurima seda head maad,
mida Issand on neile tõotanud ja millest Ta on rääkinud.
See, mis on Tema plaan ja mille suunas ollakse teel.
Ta on ju kavandanud meie elu.
Tal on plaanid tehtud ja need on head plaanid.
Tal on mingi eesmärk me eluks ning Ta tahab meid kasutada.
Kui anname elu Tema kätte ja hakkame Tema järel käima,
siis Temal on mingi eesmärk ja Ta on teel kuhugi poole.
Ta juhib ja õpetab meid, kuidas liikuda teatud eesmärgi poole.
See ongi just see tõotatud maa, kuhu me oleme minemas.
Ma annan selle iisraellastele.
Selles pole mingit kahtlustki.
Kui maakulajad tagasi tulid..
Loen enne salmist 18:
"vaadake maad, missugune see on, ja rahvast, kes seal elab:
on ta vägev või väeti, on teda pisut või palju?
Kas maa, kus ta elab, on hea või halb?
Missugused on linnad, kus ta elab: kas leerid või kindlused?
Ja missugune on maa:
kas rammus või lahja, kas seal on puid või ei ole?
Olge vaprad ja võtke kaasa maa vilju!""
Nad läksidki uurima.
Kõik valitud läksid tõotatud maale.
Nad hakkasid uurima ja vaatama, mida Issand on lubanud.
"Siis nad tulid Kobaraorgu
ja lõikasid sealt viinapuuväädi üheainsa kobaraga
ning kandsid seda kahe mehega põikpuus;"
See oli nii raske.
"nad võtsid ka granaatõunu ja viigimarju."
"Ja nad jutustasid temale ning ütlesid:
"Me jõudsime sellele maale, kuhu sa meid läkitasid.
See voolab tõesti piima ja mett, ja siin on selle viljad.""
Tõotatud maa.
Imeline tõotatud maa.
Me kõik teame, et lugedes Piiblit ja nähes siin Jumala headust,
näeme, kuidas Jeesus räägib, et Taevariik on nüüd siin.
Ta räägib rahust ja armastusest.
Räägib, et Tema on tulnud, et teil oleks elu ja üliküllus.
Ta räägib tõotustest.
Piiblis on sadu tõotuseid.
See on minu tõotatud maa, mille poole ma olen minemas.
See on täis viinamarju ja häid vilju ning on mahlakas ja tore.
Piima ja mett.
Kas lähen sinna sisse ja jätkan, kuni olen vallutanud kogu maa?
Äkki ma ei jaksa.
See polnud ka nii lihtne, et võis väravast sisse jalutada.
Oli ka mõningaid tingimusi.
See on imeline maa, täis viinamarju, piima ja mett, kuid..
"Kuid rahvas, kes elab maal, on tugev,
ja linnad on kindlustatud ja väga suured.
Me nägime seal ka Anaki järeltulijaid."
Edasi öeldakse siin:
"Me ei või minna selle rahva vastu, sest ta on meist vägevam."
Nad ütlesid, et olid nendega võrreldes nagu rohutirtsud.
Siin tuleb esile inimlik pool.
Nad nägid tõotatud maad
ja neid, kes seda valitsesid, kuid tundsid ennast nii pisikestena.
Meil ei ole võimalusi ja me ei saa sellega hakkama.
Meist ei ole asja.
Jumal ei ole kunagi öelnudki, et see sõltub teist.
Jumal pole kunagi öelnud meile, et saame sellega hakkama.
Siin tuleb esile Joosua ja Kaalebi usk.
Kõik teised virisesid, et ei saa hakkama ja see on mõttetu
ning me ei suuda seda, sest nad on meist suuremad.
Nad võrdlesid ennast ainult teistega ja oma olukorraga,
ega näinud enam mingeid Jumala võimalusi.
Nad nägid vaid olukorda ja seda, kui väiksed nad ise on.
4. Moosese 13:30 ütleb Kaaleb: "Siis Kaaleb vaigistas rahvast
Moosese ees ja ütles: "Mingem siiski sinna
ja vallutagem see, sest me suudame selle alistada!"
Lähme siiski sinna.
Inglisekeelne tõlge ütleb, et läheme sinna kohe.
Kindlasti me saame selle omale.
Kust tulenes see Joosua ja Kaalebi usaldus ning kindlus?
Nad nägid asju Jumala vaatevinklist.
Nad usaldasid, mida Jumal ütles,
mitte vaid seda, mida nad nägid ja kuulsid.
Asi on nii, et olukorrad räägivad meiega alati teatud keelt.
Kui olukorrad on rasked, siis see keel on negatiivne.
See räägib kurbi uudiseid, lootusetust ja võimatust
ning pettumustest ja ebaõnnestumistest.
Hiiglased.
Hiiglased, võimatud olukorrad ning lootusetus.
Arstid võivad anda surmadiagnoosi.
Olukord võib isegi nii hull olla.
Sel hetkel on nii oluline,
et otsime Jumalat ja kuulame, mida Tema ütleb.
Kui sellest sõnumist ei piisa,
siis palveta ja paastu seni, kuni tead, et nüüd kõneleb Jumal,
sest see oli just see, mida kuulasid Kaaleb ja Joosua.
Seetõttu nad püsisidki tugevatena.
Läks nii, et rahvas ei julgenud edasi minna
ning olid seetõttu nelikümmend aastat kõrbes.
Nelikümmend aastat kõrbes.
Nelikümmend aastat hiljem
olid Joosua ja Kaaleb valmis minema tõotatud maale.
Lõpuks olid Joosua ja Kaaleb
rahvast ka ainukesed, kes pääsesid tõotatud maale.
Ainukesed.
Joosua 1. peatükk on väga tähtis.
See on peatükk, mida lugeda, kui meil on raske hädaolukord.
Joosua 1 annab jõudu, julgust
ning selget ja otsest nõu, mida me peaksime tegema.
3. salmis ütleb Issand nii:
"Kõik paigad, kuhu teie jalatald astub, annan ma teile..."
Iga paiga ehk tõotuse, mille seisad, annan sulle.
Astun sellele tõotusele.
Kui näen tõotusi Piiblis, võin neid vaadata, kuulata ja mõtelda,
et need on imelised kaunid tõotused, mis on nii lohutavad ja toredad.
Kord tuleb päev, mil pean valima, kas ma astun sellesse tõotusesse?
Kas teen selle sammu ja päriselt astun sellesse,
võtan endale ning vallutan selle maa endale.
Nii kaua, kui vaid imetleme neid tõotusi siin Piiblis,
ei ole meil ka probleeme nende asjadega.
Kui oleme neid asju piisavalt kaua imetlenud,
et hakkab sellest juba villand saama.
Sa ei nõustu enam olema ainult pealtvaataja,
vaid otsustad need tõotused enese omaks võtta,
hakata astuma nendele tõotustele ja minna enesele tõotatud maale
ning plaanid tõusta, astuda sammud ja vallutada.
Sellest algab usuvõitlus, sest on olemas ka vaenlane.
Ta on täiesti rahulik nii kaua, kui meie ainult imetleme tõotusi
ning mõtleme nendest ja ootame nende täitumist.
Kui tõuseme ja otsustame minna, läheb ka tema närvi.
Sel hetkel algab usuvõitlus.
Algab tõsine jõutreening, kui otsustan Joosua ja Kaalebiga
minna vallutama tõotatud maad, ehk mulle kuuluvaid tõotuseid.
Siin on võrdpilt sellest, et paljud ei jaksa seda teha.
Meil võib olla jõuetustunne, et hiiglased on liiga suured.
Missioon näib võimatuna.
"See oligi iisraellaste jaoks võimatu ülesanne.
Ilma Jumalata võimatu, aga mitte koos Jumalaga.
Seetõttu ka su probleemides, olgu tervise või millegi muu osas,
tundub, et see haigus on liiga suur ja nii ongi.
See ongi sinule võitmatu aga mitte Jumala jaoks.
Tema jaoks on kõik võimalik.
Seetõttu ütleb Issand Joosua 1:5:
"Ükski ei suuda sulle vastu panna kogu su eluajal;
nõnda nagu ma olin Moosesega, nõnda ma olen sinuga...
Issand ütleb: "Joy,
nõnda nagu olin Moosesega, nii olen Ma ka sinuga."
Kas julgen võtta selle enesele?
Mina, tavaline lihtsurelik inimene,
kes elab Siuntois ja töötab Lääne-Pasilas.
Olen täiesti tavaline inimene.
Kas julgen selle vastu võtta?
Nii nagu ma olin Moosesega, nii olen ma ka Sinuga.
"Ma ei lahku sinust ega jäta sind maha.
Ole vahva ja tugev,
sest sina pead andma sellele rahvale pärisosaks maa,
mille ma vandega nende vanemaile tõotasin anda neile!
Ole ainult vahva ja hästi tugev, tehes hoolsasti kogu Seaduse järgi..."
Minu vastu räägib see küll.
Mitte et peaksin olema täiuslikult tubli ja täitma kõiki käsuseaduse punkte,
aga see ütleb, et püsiksin Sõnas ja selles julgustuses.
"...mille mu sulane Mooses sulle andis..."
Kõik need julgustavad sõnad, kõik need tõotused - püsi nendes!
Ära hakka eemale triivima ega ära masendu.
Püsi täpselt selles.
"...ära kaldu sellest ei paremale ega vasakule..."
Ära luba endale mõtteid, et oled vilets ja halb
et sa ei suuda ja Issand ei ole sinuga.
Ei, ma võtan selle ja loen seda üha uuesti
just selle pärast, et saan jõudu, et tõusta.
"...ära kaldu sellest ei paremale ega vasakule,
et võiksid teha targasti kõikjal, kuhu sa lähed!"
See on nii julgustav, sest teame, et Temaga läheb meil hästi.
Ta on lubanud meid juhatada ning lubanud, et meil läheb hästi,
kui püsin selles, siin ja Ta teedel, läheb mul hästi.
Hiljuti märkasin samal teemal oma elus,
ja usurännaku raskes hetkes, mida Joy mäletab hästi.
Olin läinud sellest just eemale ning vaatasin liiga palju "laineid",
raskeid olukordi päevast päeva ja lõpuks ei näinud muud kui raskust.
Kui need on piisavalt keerulised, siis tundub, et ei saagi asja.
Hakkasin ka rääkima seda, et sellest ei saa asja.
Muudkui virisesin ja siis sain Joylt piitsa.
Ei ole nii.
Õnneks see läks nii.
No muidugi mitte füüsiliselt, aga Joy kamandas mind
tagasi Jumala juurde ja käsutas tagasi Sõna juurde.
Joosualegi öeldi, et ta püsiks Jumala Sõna juures
ning uuriks seda päeval ja öösel nagu see sama peatükk soovitab.
Ma läksingi selle juurde tagasi.
Olukordadest hoolimata
läksin uuesti palvekambrisse, otsisin Jumalat, palvetasin, lugesin
ning isegi paastusin ja korraga nägin Jumala vaatenurka.
Nägin ühtäkki, kuidas Tema kõike nägi.
Korraga tundsin, mida Ta tundis ning teadsin, mida Tema teadis.
Asi sai korda.
Olukord pöördus jälle võidu poole.
"Ärgu lahkugu see
Seaduse raamat sinu suust, vaid mõtle sellele päeval ja öösel,
et sa peaksid hoolsasti kõike, mis sinna on kirjutatud..."
See ei tähenda jällegi, et peaksime variseride kombel
püüdma Seadust täita, aga peame püsima just nende
julgustavate sõnade juures, millega Ta meid julgustab:
"Minuga koos lähevad sul asjad korda."
"...et sa peaksid hoolsasti kõike, mis sinna on kirjutatud,
sest siis õnnestub su teekond ja siis on sul kordaminek!"
Siin on kirjas, kuidas meie teekond õnnestub.
Uuesti öeldakse siin: "Eks ole mina sind käskinud:
Ole vahva ja tugev! Ära kohku ja ära karda..."
Nii see on!
"sest Issand, su Jumal, on sinuga kõikjal, kuhu sa lähed!"
Nii see on.
Vahel peab end nagu raputama,
et muretsemine ja must meeleolu kaoks.
Kadugu see Jeesuse nimel!
Siin on veel üks nüanss.
Märkasin, et kui vaatan vaid oludele ning mõtlen nendest asjadest,
olin vaid oma hingemaailmas ja püüdsin analüüsida,
olla mõistusepärane ja mõtelda ning see ei aita üldsegi.
Märkasin, et kui hakkasin taas
Jumala Sõna lugema ja palvetama, et mu Vaim oli olnud väga nõrk.
Vaim ei saa tugevaks teleseriaalidest.
Märkasin ka seda.
See ei saanud üldse tugevamaks,
kui muretsen ja vaatan krimkasid, arvates, et on parem ja saan magada.
Ei, vaim saab tugevaks Jumala Sõnast, palvest ja ülistusest.
Sain korraga aru, kui rumal ma olin olnud.
Hingelisest tasandist ei piisa, et võiksin käia usus.
Minu vaim peab olema tugev.
Joosua ja Kaalebi juures näeme, et neil oli teistsugune vaim.
Piibel ütleb, et neil oli teistsugune vaim.
Loen kiiresti 4. Moosese 32, kus Jumal ütleb nii,
et peale neljakümmend aastat ei pääse keegi tõotatud maale
"...peale Kaalebi, kenislase Jefunne poja,
ja Joosua, Nuuni poja, sest nemad on ustavalt käinud Issanda järel."
Nad pääsesid tõotatud maale.
Nad olid Joosuaga läinud tõotatud maale
ja selle vallutanud ning Joosuaga võitnud kõik kuningad.
Ikkagi, täpselt nagu meil,
kes oleme kaua järginud Issandat ning teinud Temaga tööd,
ikkagi võib meil olla see olukord, mis on kirjas siin salmis 13:
"Kui Joosua oli vana ja elatanud, ütles Issand temale:
"Sa oled vana ja elatanud,
aga väga palju maad on jäänud vallutamata.""
Sel hetkel astub esile vana Kaaleb,
kes on juba kaheksakümneaastane ning tuleb ning ütleb: "Mina lähen!"
Seal oli üks mäestik, mis oli kõige keerulisem koht,
sest seal olid hiiglased ja sõjavarustusega rahvas.
Kaheksakümnene Kaaleb ütleb, et tema vallutab mäestiku.
"Lase mul minna ja vallutan selle."
Ta saigi sellega hakkama. - See on meile eeskujuks.
Oleme sellest täna rääkinud ja tahaksin teha ühte asja.
Võiksime ühiselt tõusta, sina kodus ja meie siin. - Olgu.
Sageli jääme lihtsalt istuma, lamama või kuidagi madalaks.
Peame tõusma üles.
Me tõuseme ja see on tähtis, et me ei jääks oma muredesse.
Me ei tohi jääda hirmudesse
vaid teeme sammu ning tõuseme seisma.
Efeslastele 6:14 on kirjutatud:
"Seiske nüüd ja teie niuded olgu vöötatud tõega."
Inglise keelses tõlkes ütleb veel vägevamalt seda:
"Kui oled seisnud kogu seismise."
Mis siis tuleks teha?
Kui tundub, et olen seisnud tõotusel
ning teinud seda üha enam, kuid tundub, et enam ei jaksa.
Mida teha siis, kui tundub, et oled seisnud juba kogu seismise?
Mis juhtnööri annab Paulus meile?
Mida peaksin tegema, kui olete teinud kogu seismise?
Tuleb seista.
Seisma jääda ja seista.
Halleluuja!
Tänu Issand, et saame
julgustada ennast ja kõiki vaatajaid tõusma üles.
Tänu Issand, et oled suurem, kui kõik olukorrad ja probleemid.
Oled sellest kõigest kõrgemal.
Me saame täna kuulutada, et võit ja vägi kuulub Sulle.
Vallutame iga tõotatud maapinna, mis meile kuulub.
Tänu Issand, et võime tõusta Sinu Vaimu väes
ning tõstad üles iga allarõhutu ja maha surutu.
Tänu, Püha vaim, et tõstad meid,
tood tagasi meie usu- ja võiduvaimu igale ühele.
Issand, täname Sind selle eest,
et võime südamepõhjast alates tõusta üles.
Võime raputada maha kõik selle, mis meid rõhub.
Võime heita oma mured Sinule ning seista pea püsti
ja minna julgesti edasi Jeesuse nimel, aamen.
Tänu Issand, et saame sõidelda pimeduse vägesid ja masendusvaimu
ning käskida lootusetusel lahkuda Jeesuse nimel.
Tänu, et kõik saavad täielikult vabaks kõigest rõhuvast.
Võime olla vabad ja rõõmsad
ning võime olla täis usku, sest Issand, oled kõigest suurem.
Halleluuja. - Aamen.
Kas jääme nüüd seisma? - Nüüd me jäämegi seisma.
Tahame seista ka teie eest, kes olete saatnud palvesoove.
Me seisame teiega koos nii kaua, kui oleme maa peal
ja Taevas jätkame veel palvetamist igaühe eest.
Tänu Issandale, aamen.
Kui soovid sada lisainfot meie töö kohta,
külasta meie kodulehekülge www.kristillinenkoulu.org
Sealt saad lisainfot meie kooli ja lasteaia kohta.
Sealt leiad ka meie kontaktid, kui soovid saata eestpalveteemasid.
Ole õnnistatud Jeesuse nimel.
TV7 on saanud positiivset tagasisidet saate "Jumal kõneleb" kohta.
Jagan teiega ühte neist kirjadest.
"Tere, minule on õnnistuseks saatesarja "Jumal kõneleb" õpetus,
mis on väga kergesti mõistetav.
Tunnen, et saatejuhtide
omad kogemused asjadest annavad õpetusele sügavust juurde.
Õpetus on alati nii julgustav ja olen selle üle väga rõõmus.
Olen samastunud Joy kogemustega ning soovin uskuda tõde
samasuguse innukuse ja lapsemeelsusega.
Ootan alati innukalt iganädalast uut saateosa. Aitäh!"
Kui ka Sinule meeldib see saade ja soovid selle jätkumist,
võid toetada nii rahaliselt kui ka palvetades.
Võid helistada annetustelefonile numbriga 9001777 (7 eurot)
või kasutada ekraanile tulevaid Taevas TV7 kontonumbreid.
Tänu toetuse eest ja õnnistust Sinu ellu!
Taevas arvelduskontod: Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7
Tõlge: Meeli ja Marko Martin