JUMAL KÕNELEB
,Tere jälle!
Kas vajad rohkem usku?
Ma ise küll vajan ja tean, et ka Joy vajab.
Täpselt, igal päeval.
Vajame usku, mis kannaks.
Kui alustasime 15 aasta eest kristliku kooli loomist,
tuli meil ette esimene kitsaskoht, mis puudutas majandusküsimusi.
Istusin ja vaevlesin selles.
Mõtlesin, kuidas sealt läbi minna.
Mõtlesin, kuidas jõuda selleni, et kõik asjad laabuvad sujuvalt.
Mu hea sõber, pastor Peter Hagsell tuli mu juurde,
patsutas sõbralikult mu õlale ja ütles: "Jan, kas sa ei mäleta,
et tööd, mida usus alustatakse, tuleb ka usus lõpuni teha!"
See sõnum ei lohutanud mind eriti.
Mõistsin teisalt Piibli sõnumit: "Õige jääb usust elama."
Alustasime usus kristliku kooli ning usk hakkas seda kandma.
Nii see on tõesti olnud.
Mõtlesin selle usuteema üle.
Õigupoolest on kogu see raamat erinevatel viisidel algusest lõpuni
Issanda julgustus, et me Temasse usuksime.
Juba alguses Aadama ja Eeva puhul, kui neid tabas esimene katsumus
ning madu tuli küsima: "Kas Jumal on tõesti nii öelnud?"
Juba siis oleks olukorra lahendanud see,
kui nad oleks jätkuvalt uskunud Jumalat.
Issand tahab, et usuksime, et Ta on tõesti olemas,
et Ta on tõesti see, kes Ta ütleb ennast olevat
ning et Ta päriselt seisab oma sõna taga.
Kui loeme näiteks Noad,
siis Issand ütles Talle, et kuna tulemas on suur uputus,
pead ta ehitama laeva, et võiksid päästa oma pere.
Õnneks Noa uskus sellesse, mida Jumal talle ütles.
Aabrahamil oli samasugune olukord.
Issand ütles, et ta lahkuks kodunt,
oma suguvõsa juurest ja läheks uuele maale.
"Ma kavatsen sind õnnistada, sinust tuleb suur rahvas."
Aabraham pidi vaid uskuma, mida Issand ütles.
Nii see on kogu aeg.
Usu, mida Issand ütleb ning sul läheb hästi.
Usk on usklikele eluliselt oluline ning iseenesestmõistetav.
Ometi unustame selle nii lihtsalt, kui vajume lootusetusesse.
"Kas sellest saab asja? Kuidas ma edasi elan?"
Kõik vajavad usku, mis kannab.
Kui Peter Hagsell ütles mulle, et tööd tuleb teha usu varal,
siis mõistsin, et vajan usku, mis kannaks.
Tahame jagada sulle võtmeid, mida oleme tundma õppinud
nende 15 aasta jooksul usust, mis kannab läbi raskuste.
Milline on piibellik usk, millest Jeesus rääkis?
Jeesus julgustab meid uskuma.
Mida selle all mõeldakse?
Milline on see kandev usk?
Habakuki raamatus on tõeliselt vägev kirjakoht.
Habakuki raamat on lühike nö. "väikese prohveti" raamat,
mis räägib usu kohta kõige olulisemat.
Loe see ette!
Habakuk oli olukorras, milles me mõnikord kõik oleme.
Raamat algab esimeses salmis prohveti kurtmisega.
"Kui kaua see ülekohus kestab?"
Habakuk 1:2: "Kui kaua, Issand,
pean ma appi hüüdma, ilma et sa kuuleksid?
Või sulle kisendama vägivalla pärast, ilma et sa aitaksid?"
"Kui kaua veel, Issand?
Ma olen palvetanud ja palvetanud!
Kui kaua ma veel pean taluma?
See olukord pole üldse muutunud!
Kui kaua läheb, Issand, enne kui Sa vastad?
Miks lased mind näha nurjatust ja vaatad ise seda õnnetust pealt?"
Teame, et Issand näeb meid.
Ta teab meie olukorda
ja ta teab ka seda muret, mis on meil või sul kodus.
Meil kõigil võib selline küsimus kerkida:
"Issand, miks Sa ei tee midagi? Tee juba ometi midagi!"
Mitmete jaoks võib see olla päris valus asi.
Tundub, et Jumal ei vasta ja raskus või väljakutse jätkub,
lösutab kukil päevast päeva ja võib isegi hullemaks minna.
Tundub, et Jumal ei kuule millegipärast.
Miks Jumal ei tee midagi?
Habakuk on selgelt rahulolematu.
Salmis 12 ta jätkab ja ütleb:
"Eks ole sina, Issand, muistsest ajast mu püha Jumal?"
Ta jätkab veel: "Sinu silmad on liiga puhtad selleks,
et näha kurja, ja sina ei või vaadata õnnetust.
Mispärast sa vaatad uskmatute peale,
vaikid, kui õel neelab selle, kes on temast õigem.."
Habakukil oli siin vist mingi inimsuheteprobleem.
Ta nurises kogu Iisraeli rahva saatuse pärast.
Nüüd tuleb tähtis osa.
Issand vastab Habakuki nurinale.
Ta vastab.
See, mida Issand ütleb, aitab ka meid tänasel päeval.
Isegi tänapäeval veel.
Issanda vastus prohvetile Habakuki raamat 2:1:
"Mina seisan oma vahipostil,
asun linnusel ja vaatan, et näha, mida ta mulle räägib
ja mida ta mulle vastab mu etteheite peale.
Ja Issand vastas mulle ning ütles:
Kirjuta üles nägemus, ja tähenda selgesti lauakeste peale,
et see, kes seda loeb, võiks lugeda soravalt."
Soome keelses tõlkes: "Võiks jooksu pealt lugeda."
"Sest nägemus ootab küll oma aega, aga ta ruttab lõpu poole ega peta.
Kui ta viibib, siis oota teda, sest ta tuleb kindlasti ega kõhkle.
Vaata, kes on isemeelne, selle hing ei ole siiras ta sees;
aga õige elab oma usust."
Kui Jumal viimaks vastab, võiks ehk mõtelda, et Ta ütleb:
"Vabanda, Habakuk. Ma ei ole näinud sinu kannatusi!
Ma ei näinud Su muret, sest mul oli nii kiire muuga.
Nüüd ma kuulan sind.
Andesta, et varem ei kuulnud!
Kohe tuleb vastus, ära üldse muretse!"
Jumal ei vasta nii.
Ta ei vasta ka nii: "Habakuk, ole kannatlik!
Kannatused on läbikatsumiseks ja see on sinu osa.
Ole sellega rahul!"
Ei. Ta ütleb hoopis:
"Kirjuta üles nägemus ja tähenda selgesti lauakeste peale."
"Kirjuta üles, mida Ma ütlesin ja nägemus, mille oled saanud.
Kirjuta Jumala sõnad selgelt lauakestele nii,
et seda võiks lausa jooksu pealt lugeda."
Kui on kiire ja elu rõhub peale, siis on mul silma ees Jumala Sõna,
mul on üles kirjutatud nägemus, mille Tema on mulle andnud.
Ma ei unusta seda, vaid seisan selle peal ka siis,
kui marutuuled puhuvad ja mul pole aega sellele mõteldagi.
Mul on see üles kirjutatud, sest õige jääb usust elama.
Issand ei hakka haletsema: "Oh sa vaene väike Habakuk!"
Issand pigem ütleb: "Pea püsti! Pea meeles, et ma olen sinuga!"
Ma olen kogu aeg siin ja plaan toimib kogu aeg!
Mu õnnistus on kogu aeg su elus ja ma viin sind kogu aeg edasi!
Ära unusta seda, Joy!
Ära unusta seda, Jan!
Tõuse ja pea meeles, et me käime seda teed usu läbi!"
Ta julgustab ja tõstab meid selles olukorras.
Ta tuletab meile meelde oma lubadust ja nägemust.
Ta julgustab ja tõstab Habakuki üles.
Habakuk näeb jälle Jumala lubadust ja nägemust.
Jumal teeb sedasi ka minuga nii sageli.
Kui olukorrad rõhuvad ja esitavad väljakutseid,
siis viib Jumal mind tagasi oma Sõna juurde.
Ta viib mind tagasi oma Sõna ja lubaduste juurde.
Ta julgustab mind nagu Ta julgustas Taavetit,
Moosest, Aabrahami ja teisi, kellest Joygi rääkis.
Ta julgustas ja ütles: "Ära anna alla, usu vaid!"
Selline on meie Jumal.
See on samas meile väljakutseks.
Peame pidama kinni usust.
Millesse? Usust Jumalasse.
Jõuamegi esimese punkti juurde.
Kuidas leida kandvat usku?
Esmalt tahame esile tuua, et on oluline meeles pidada,
et piibellik usk on tegelikult Jumala usaldamine.
Usk on Jumala usaldamine.
Jeesus ütles: "Olgu teil usku Jumalasse!"
Usk ei ole iseenda ega oma usu peale lootmine.
Usk pole seega miski, mida saaksime endast pigistada.
Usk on Jumala peale lootmine, Jumala usaldamine.
Habakuk kisendas küll, aga mitte lihtsalt kisendamiseks.
Ta otsis Jumalat ja Jumal vastas ning tema usk muutus tugevamaks.
Habakuk lootis Jumala peale.
Kirjas roomlastele 4:18 on Aabrahami usu kohta hästi öeldud:
"Aabraham uskus, kui lootus näis lootusetu."
Olukord oli selline,
et inimlikult lootust ei olnud, aga Aabraham lootis ikkagi.
Ta uskus saavat rahvaste esiisaks.
Ta uskus Issanda tõotusesse,
et temast saab rahvaste isa, kuigi tal polnud seni ühtegi last,
sest ta oli juba vana mees ja ta naine ei saanud enam lapsi.
Kuigi selle jaoks oli juba liiga hilja
ning Issand oli talle tõotanud, et ta saab paljude rahvaste isaks,
siis Aabraham uskus ja hoidis sellest kinni.
"selle ütluse järgi: "Nõnda peab olema sinu sugu."
Ta ei jäänud usus nõdraks, pannes tähele oma elatanud,
ligi sajaaastast ihu ja Saara surnud lapsekoda.
Ta ei kahelnud Jumala tõotuses uskmatuna,
vaid sai vägevaks usus,
ülistades Jumalat ja olles täiesti veendunud,
et Jumal on vägev ka täitma seda, mida on tõotanud."
Siin tuleb väga hästi esile, mille peale Aabraham lootis.
Ta andis au Jumalale.
Milles Ta oli kindel?
Jumal, kes andis lubaduse, võis selle ka täita.
Aabraham ei lootnud kellelegi muule peale Jumala.
See annab imelise vabaduse.
Usust ei tule selline surve: "Ma pean! Ma pean!"
Selline usk ei kanna.
Selles kohas sõltub see meist, meie usust ja meie püüdlustest.
Piibel ütleb, et peaksime vaatama usu alustajale ja täideviijale.
Kas see on Jan?
Ei. See läks küll valesti.
Usu alustaja ja täideviija on Kristus.
Jeesus on meie usu alustaja ja ka selle täideviija.
Küsimus ongi täielikult Tema usaldamises.
Selline usk püsib.
Seega ka mina saan olla vahel nõrk.
Vahel usk kõigub ja on halb päev.
Kui võtaksin süükoorma kaela oma nõdra ja niru usu pärast,
siis see mind küll ei aitaks.
Kui saan pöörduda Issanda poole, kes on mu usu alustaja ja täitja,
saan minna Tema juurde siis, kui mina olen nõrk
ning olla nagu Habakuk, siis Tema kinnitab mind.
Sel hetkel on mul usk, mis kannab, sest mu usk on Temas.
Imeline, et võin loota kellelegi endast suuremale!
Kellelegi targemale ja kogenumale,
kes tunneb mind sügavalt, südamesoppideni välja,
kes teab, mida tasuks minu elus muuta
või mis oleks hea plaan mu eluks, mida mina peaksin õppima?
Ta tõesti armastab mind ja soovib mulle head.
Keegi, kes on minust suurem ja targem.
Seetõttu Piibel ütlebki, et kõik on võimalik Jumalale
ja sellele, kes Temasse usub.
Kõik pole Joy võimuses.
See ongi usu omadus, et usaldus on Temas, Jumalas.
Usk, mis kannab, ei toetu olukordadele.
Kui räägime kandvast usust, peame teadma, millele see toetub.
See toetub Jumalale ja Tema lubadustele.
See ei toetu meie olukordadele.
Olukorrad muutuvad pidevalt.
Me ei saa neile loota.
Soome lootis omal ajal Nokiale.
Me ei saa toetuda oludele ja välistele olukordadele.
Need muutuvad kogu aeg.
Olukorrad panevadki meie usu proovile, kas pole?
Mõnikord on olukorrad täiesti mõistusevastased.
Mõtle näiteks Aabrahami peale.
Tal oli võimatu lapsi saada, sest Saara "lapsekoda oli surnud".
Ometi ta uskus ikka.
Ta pidigi uskuma, sest muidu oli see võimatu.
2. Korintose 4:16: "Seepärast me ei tüdi,
vaid kuigi meie väline inimene kulub,
uueneb seesmine inimene ometi päev-päevalt.
Sest see praeguse hetke kerge ahistus
saavutab meile määratult suure igavese au, meile,
kes me ei pea silmas nähtavat, vaid nähtamatut.."
Väga vabastav on hoida oma pilk Kristusel!
Sealt tuleb armastus, jõud, rõõm, turvalisus ja lootus!
Me ei vaata nähtavat, vaid nähtamatut,
"sest nähtav on mööduv, nähtamatu aga igavene."
Imeline!
Peame meeles, et hoiaksime pilgu Kristusel
ja meie usk tugevneb samuti kohe seal.
Minu jaoks on see väljakutse, kui olukorrad on vastupidised.
Paras pähkel on hoida pilk Kristusel ja Tema tõotustel.
See ongi usk.
Kandev usk ei saa toetuda ka meie tunnete peale.
Joy, kas tohib toetuda hea tunde peale?
Sel juhul oleksid asjad küll üsna sageli kehvad.
Isegi kui oli võimas koosolek
või keegi prohveteeris sulle head, siis su usk küll kasvas,
aga järgmisel päeval võib olla hoopis teistsugune tunne.
Kui usk toetuks tunnetele, siis see usk ei püsiks.
Tunded käivad üles ja alla.
Hea on teada,
et usk ei sõltu sellest, kuidas mina end tunnen.
Jumal, kes on usu alustaja ja täitja, on suurem, kui mu tunded.
Tema on kogu aeg kindel, sama eile, täna ja igavesti.
Kolmandaks ei toetu usk ka meie kogemustele.
See võib olla paras väljakutse.
Oled ehk kunagi palvetanud ja saanud ka palvevastuse,
kuid järgmisel korral ei tulegi palvevastus samamoodi
või siis, kui sina soovid ja mõtled, et see ei toimigi.
Kui usk toetub kogemustele, siis ka see pole püsiv usk.
Kogemused on nii erinevad.
Tahan öelda, et ka need asjad on mulle olnud sageli väljakutseks.
Olen palvetanud, kui olen jäänud haigeks.
Mõni haigus ei kaogi kohe, kui ka eelmine kadus otsekohe.
Palavik kadus kohe palve peale, teine haigus vaevab aga pikemalt.
Tekib kohe mõte: "Kas Jumal tahab ikka tervendada?"
Jumal on sama vaatamata meie kogemustele.
Tuleb mõista, et Jumal on suurem ja ma võin toetuda Tema Sõnale.
Võin öelda oma kogemustele ja mind ei huvita, millised need on,
sest Jumal on ikkagi minu tervendaja.
Ükskõik, millised on kogemused majanduslikes küsimustes,
sest Jumal täidab ikkagi kõik minu vajadused.
See usk on tugev ja püsiv.
Issand ütles Habakukile, kui see halas ja nurises
ning vaevles oma olukorraga: "Tõuse üles, Habakuk!
Pea meeles, mida ma ütlesin ja kirjuta see endale üles!
Tuleta seda endale meelde!"
Sama tegi Issand Peetrusega.
Peetrus kõndis vee peal, aga kui ta vaatas lainete peale,
siis hakkas ta kohe vajuma.
Issand haaras tal käest ja tõstis ta veest välja.
Issand ei öelnud: "Vaene Peetrus!
Lained olid ikka liiga suured ja see on hea, et veidigi käisid!"
Ei. Ta ütles Peetrusele üsna rangelt ja otsekoheselt:
"Miks sa kahtlesid, sa nõdrausuline!"
Issand tahab ikka ja jälle julgustada meid uskuma.
"Usu ainult. Tõuse üles ja tuleta meelde, mida ütlesin!
Ära vaju lootusetusesse.
Ma olen siin ning sama eile, täna ja igavesti.
Ma ei hülga sind ega jäta maha.
Ma armastan sind ja olen sinuga koos.
Ma olen sinu poolel ja olen vägevalt Sinuga koos!"
Meenub ühe jutlustaja hästi öeldud lause:
"Kui meie usk toetub sellele, et Jumal on nii öelnud
ja sellest piisab meile, siis on me usk tugev ja kannab."
Kui meid ei huvita, mida me tunneme või tundsime,
kui meil on ükskõik, mida olukorrad räägivad
ja mul on ükskõik, mida ma tunnen -
Jumal on ikkagi sama, siis on minu usk tugev.
Kõik need asjad muutuvad,
aga Tema Sõna ja lubadused ei muutu.
Selline usk on püsiv.
Olen märganud,
et aastatel, mil käisime usus, kui tekkisid konfliktid ja väljakutsed,
mida me koos ületasime, siis muutus ka meie usk tugevamaks.
Kas pole nii?
Kes võiks teha tööd väljakutseterikkas olukorras,
kui tema usk ei kannaks teda?
Kas see tähendab siis, et kui meie usk kannab,
siis pole meil mingeid probleeme ega raskusi?
Kas see, et õige elab usust ja me elame selles usus,
tähendab seda, et kõik on lust ja lillepidu?
See on hea küsimus, Joy!
Tore kirjakoht, mis räägib usust, aga mille kohta ei arvakski,
et see just usu kohta käib, on 2. Korintlastele 4:8-9.
Paulus ütleb siin nii:
"Meid ahistatakse igati, kuid me ei ole kitsikuses;
me oleme nõutud, kuid mitte meeleheitel;
meid kiusatakse taga, kuid me pole hüljatud;
meid rõhutakse maha, kuid me ei hukku.."
Paulus ei ütle, et usus käies ja Jeesust järgides
läheb elu nagu lepase reega ja jalutame nagu roosiaias.
Paulus ütleb, et tuleb konflikte, ahistamist, nõutust ja tagakiusu.
Paulus kuulutab samas, et me oleme küll ahistatud,
aga me pole kitsikuses, nõutud, kuid mitte lootusetud,
tagakiusatud, aga mitte hüljatud, rõhutud, aga mitte hävitatud.
Paulus räägib, et kõige selle keskel,
vaatamata tagakiusule ja maha rõhumisele,
kui olukorrad lõid ta jalust ja ta tundis end läbikukkununa,
ahistuse, valu ja tagakiusu keskel, siis oli Jeesus temaga koos.
Ta teadis ja oli näinud
ning kogenud Kristusega elades, et ta ei pea vajuma lootusetusesse
või kaotama usku, sest Jeesus ei jäta teda kunagi maha.
See ongi usk, et kõige selle keskel ta ei andnud alla.
Ta kuulutab: "Selles kõiges me saame täieliku võidu
tema läbi, kes meid on armastanud."
Roomlastele 8:37: "Selles kõiges me saame
täieliku võidu tema läbi, kes meid on armastanud."
Palvetame.
Tänu, Taevaisa, et õnnistad igaüht, kes on ahastuses,
tunneb end tagakiusatuna või on nõutu!
Tänu, et Sa õnnistad kõiki.
Tänu, et Sa kinnitad, nagu Sa kinnitasid Habakuki.
Tänu, et Sa kinnitad kõigi usku just nüüd!
Tänu, Issand, et me kõik
saame kogu südamest toetuda Sinule ja usaldada Sind!
Kes Sinu peale loodab, Issand, see ei jää häbisse!
Tänu, et Sa kinnitad!
Tänu, Issand, et Sinu tõotused
on kõik "jah" ja "aamen" Kristuses igaühe jaoks, kes nendele toetub.
Tänu, Issand, et Sina oled meie kõigi usu alustaja ja täitja.
Õnnista kõiki ja tulgu kõigile imeline julgustus Sinult, Isa.
Jeesuse nimel, aamen.
Tore on teha neid saateid.
Oleme saanud palju positiivset tagasisidet.
Aitäh kõigile, kes on saatnud meile tagasisidet.
Kui soovid olla ehitamas meie kristlikku kooli tööd,
siis tutvu meie koduleheküljega: www.kristillinenkoulu.org
Sellel lehel näed lähemalt, millist tööd me seal teeme.
Seal on imetoredad lapsed!
Palveta meie eest!
Tänu kõigile teile, kes toetate nende saadete tegemist.
Kui soovid toetada TV7 kanalit, võid helistada numbrile 9001777
Kõne hind Eestis on 7 eurot.
Võid kasutada ka kontonumbreid, mida näed saate lõppedes ekraanil.
Ole õnnistatud, Jeesuse nimel!
TV7 arvelduskontod Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7
Tõlge: Meeli ja Marko Martin