JUMAL KÕNELEB
Tere jälle!
Oleme paaril korral rääkinud lapsevanemaks olemisest.
Täna jätkame selle sama teemaga.
Olenemata, kas oled lapsevanem või oled selleks saamisest mõelnud,
siis oleme märganud ja kogenud, et Jumal aitab selles asjas.
Kui oled üksikvanem, tead kindlasti, et vajad abi.
Kui sa ka pole üksi, vajame kõik Taevaisa abi.
Kui üldse keegi, siis Tema teab, mida tähendab isaks olemine.
Temal on ju tuhandete aastate pikkune kogemus.
Pauluse 2. Timoteosele 1:7 ütleb imeliselt:
"Jumal ei ole meile ju andnud arguse vaimu,
vaid väe ja armastuse ja mõistlikkuse vaimu."
Meie sees elab väe, armastuse ja mõistlikkuse Vaim.
Meie sees on vägi, mis elab meie sees.
Minu sees elab universumi parim lastekasvataja.
Milline lohutus! - Aamen.
Jakoobuse raamatu 1. peatükis lubatakse,
et kui kellelgi jääb vajaka tarkust, siis ta palugu Jumalalt,
kes kõigile annab heldelt ehk hea meelega.
Me vajame lastekasvatuses tarkust ja Jumal on lubanud seda anda.
Võime alustada päris pisikesest lapsest ja mõtelda,
mis on lapse jaoks kõige tähtsam?
Alustame päris sülelapsest.
Sülelaps ei vaja eriti paljut.
Legoklotsid teda veel ei huvita.
Teda ei huvita eriti miski muu.
Ta vajab süle, toitu, hoolitsust ja soojust,
st väga lihtsaid asju.
Tahaksin julgustada eriti just isasid täna.
Tegin uurimuse isaduse kohta oma psühholoogiaõpingute lõputööks.
Seda teemat on üle maailma vähe uuritud.
Emadust on uuritud, aga isad on kõrvale jäetud.
Isa roll poleks nagu nii oluline.
Siiski on isad tähtsad.
Tahaksin julgustada isasid, kes tunnevad end võimetuna.
Milline on see väike laps ja mida temaga peale hakata?
Kui kirjutasin oma lõputööd, siis uurisin selleks Soome isasid.
See oli päris suur ettevõtmine.
Uurisin, milline oli nende lapsepõlv
ja kuidas see mõjutas nende enda oskust olla isaks.
Terve talupojamõistus juba ütleb,
et kui isa oli joodik, siis on ka ise raskem olla isa,
kuid sooja isasuhtega on endal ka kergem olla isa.
Uurimistulemused näitasidki seda selgelt.
Uurisime, kuidas isad tegutsevad oma lastega.
Leidsime uurides ühe huvitava asja.
Ühel väikesel isade grupil oli endal raske minevik.
Mõnede lapsepõlv oli olnud väga karm.
Nad tundsid, et neil pole isaks olemiseks mingeid eeldusi.
Ometi, vaadates nende tegutsemist oma lastega,
olid nad suutnud luua ehtsa sooja lähedussuhte oma lastega.
See tõmbas tähelepanu.
Kuidas see on võimalik?
Nad on kuidagi nõiaringist välja murdnud.
Siin ei lähegi sugupõlvede kaupa needus ühelt põlvkonnalt teisele.
Nad olid murdnud eraldatuse ja hirmu.
Hakkasime uurima täpsemalt, mis selle taga peitub.
Meid liigutas, et peaaegu kõigi puhul polnud tegu ideevälgatuse,
ereda välgusähvatusega taeval, ega asi polnud isegi nende usus.
Kõigi puhul oli see alanud väikestest sammudest.
Nende enda vanemad, abikaasa või elukaaslane
olid neid mehi julgustanud ja andnud vastsündinu nende sülle.
Mehed olid nuputanud, mida selle lapsega peale hakata?
Ma mõistan seda, sest mu isa oli täpselt samasugune.
Ta tundis end täiesti kohmakana, kui ema andis meid tema sülle.
Ta ei teadnud kumba pidi peaks seda last hoidmagi.
Kõik isad rääkisid aga seda, et kui laps oli nende süles,
tundus neile, et nende karedad käed pole selleks tööks loodud -
need sobiks haamri, mitte pisikese lapse hoidmiseks.
Nad rääkisid kõik,
et lapsepoolne reaktsioon sulatas nende südamed.
Laps naeratas neile.
"Talle meeldib see!
See on isegi tore. Võib-olla ma siiski oskan seda!"
Kuigi laps vaid naeratas, murdis armastus nende hirmu.
See liigutas meid uurimust tehes.
Andsin oma tööle selle järgi nime: "Nõiaringist välja murdmine".
Kunagi pole liiga hilja nõiaringist välja murda.
Kunagi pole liiga hilja anda armastusele võimalust.
Kunagi pole liiga hilja!
Alustame juttu väikestest lastest.
Ka nemad vajavad juba isa.
Sa suudad seda, kuigi tunned, et ei tule sellega toime.
Sa suudad!
Tee lihtsalt esimene ususamm.
Alusta kasvõi mähkmevahetusest ja küsi naiselt, kuidas see käib.
Tee midagi, võta ja proovi, isegi kui on alguses väga hirmus.
Märkad, et polegi nii keeruline.
Laps ei vaja treeningukaaslast.
Laps ei vaja veel abi matemaatika koduülesannetes.
Ta vajab, et oled olemas,
võtad teda sülle, hoiad teda, kiigutad ja paned magama.
Selliseid väikseid asju.
Imeline on ka see, et samamoodi juhtub siis,
kui me veedame aega Issandaga koos.
Kui veedame aega Issandaga, siis ebakindlus taandub.
Issandalt tuleb meile rahu, kindlus ja turvatunne.
Kui on ebakindlusetunne ja hirm, siis tasub tankida Taevaisa juures,
et need ebakindluse tunded, võimalik häbi ja hirm kaoksid.
Temalt tuleb täiuslik armastus, mis meid aitab.
Olen sellel teemal kirjutanud kaks raamatut.
Neid võib tellida TV7 kaudu või otse minu käest.
Need räägivad, kuidas leida lähedane suhe Jumalaga,
mis on olnud meie jaoks lastekasvatuses määrava tähtsusega.
Tahaksin tuua esile,
et pisikese lapse kasvatamine ei ole eriti keeruline.
Sellesse tasub panustada aega.
USA pastor Danny Silk on kirjutanud väga hea raamatu:
"Lapsevanemaks olemise tähendus" (ingl "Loving Our Kids on Purpose").
Selles ta kasutab väljendit "südamete ühendus".
Ta räägib raamatus sellest, et lapsevanemaks olemise alus,
mille me peaksime rajama lapsevanemaks olemise kontekstis,
on kasvatada lastega südamete ühendust.
Mida see tähendab?
Mina teen seda koolis täiesti konkreetsel viisil.
Alati, kui ma saan uue klassi klassijuhatajaks,
teen teadlikult tööd nende õpilaste südamete võitmiseks.
Esimesest päevast peale.
Ma pööran neile tähelepanu, veiderdan ja mängin nendega,
lõbutsen, kuulan neid ära, teen neile pai, kui nad on kurvad.
Ma palvetan nende eest ja olen nende jaoks olemas.
Igal võimalikul viisil näitan teadlikult enda hoolt.
"Sa oled mulle oluline!"
Vaatan neile silma jms.
Kooli tulles nad võivad olla veidi endassetõmbunud ja pelglikud.
Neil võib olla kõva kest.
Sina justkui kavaldad neid.
Sa ei lähe liimile, kui laps ütleb midagi pahuralt.
Kui laps keerab sulle selja, siis sa meelitad teda armastusega.
Teed seda kogu aeg mängulisel viisil.
Ma sulatan neid. - Kavaldad neid üle.
Nende südamed avanevad naerdes.
Märkan, et sa teed seda lasteaias.
Laskud alati laste kõrgusele.
Kükitad rääkides nende kõrgusele ja küsid: "Kuidas sinu käsi käib?"
Teen seda teadlikult, sest tahan võita laste südamed.
Kui võidame laste südamed ja saavutame südamete ühenduse,
siis on palju kergem kasvatada.
Kui meil on lapsega südameside ja südametevaheline ühendus,
siis sellele alusele on lihtne ehitada.
See on mõistagi armastus.
Danny Silk räägib just sellest, et kui südameteühendus on olemas,
siis on kerge juhatada last ja tal on kerge vastu võtta,
kui teda karistatakse või juhatatakse.
Ta tunneb sisemas ikka, et ta on väärtuslik.
Ta on küll eksinud, aga teine siiski armastab teda.
Selline on ka meie Taevane Isa.
Ta armastab meid kõiki samapalju:
nii patuseid, kui päästetuid, nii usklikke, kui uskmatuid.
Jumal armastab kõiki sama palju.
Tema armastus ei muutu kunagi.
Kõige rohkem kurvastab Teda see, et Tal pole kõigiga südameühendust.
Tema armastus aga ei muutu.
Jumal ei murra omalt poolt seda ühendust kunagi.
Võime ise Talle selja pöörata, aga Jumal ei tee seda.
Seetõttu tuleb meil hoida sellest ühtsusest kinni
ja näidata lastele, kui nad milleski eksivad,
et nad ise sobivad, aga nende tegu oli sobimatu.
Seega, kui sa meeldid lapsele, siis ta kuuletub.
See oli hästi öeldud.
Meelitad neid ja teed esmalt seda armastuse võitmise tööd,
et sa hakkaks lapsele meeldima.
Kui meeldid lapsele, siis ta ei taha sind solvata,
kuna ta ei taha rikkuda teievahelist ühendust.
Ta peab teie suhet kalliks ning sa meeldid talle.
Sel hetkel piisab vähesest.
Ei pea kõvasti karjuma.
Laps reageerib tähelepanelikult juba väikese märguande peale.
Seetõttu tuleb esimestel aastatel panustada just sellesse,
sest siis on teismeeas palju lihtsam.
Kunagi pole siiski liiga hilja!
Kui tunned, et oled selle jätnud üldse tegemata,
pole seda sugugi taibanud ja oled kasutanud teisi meetodeid,
oled olnud väga range ja karjute peres teineteise peale.
Kunagi pole siiski liiga hilja alustada ühenduse ehitamist.
Isa ega emana ei pea häbenema minna lapselt andestust paluma.
Mina õppisin ka seda.
Ka lapsele võib ütelda: "Andesta, tegin valesti!"
Me ju teeme samuti vigu ja tasub neid siis andeks paluda.
Võid paluda andestust, et oled olnud halb isa või ema.
Kui see on kestnud kaua, võid saada muidugi tagasilöögi
ja pead enne taluma katsumusi, kui laps hakkab usaldama
ja uskuma, et sellest asjast võib midagi head tulla.
Must pesu tuleb enne pesta, aga see tasub igal juhul ära.
Tahan rõhutada, et normaalne argipäev
on väärtuslikum kui erinevad hobid ja hunnikud mänguasju.
Meenub üks kursuskaaslane, kelle isa oli kogu aeg ära.
Ta sai alati kõige uhkemaid mänguasju.
Need pidid kompenseerima isa pideva eemalolemise.
Tal oli pööning mänguasju täis, aga ta ei mänginud nendega kunagi.
Jõulude ajal nägin head reklaami.
Ma ei mäleta, mis firmalt see oli.
See oli tehtud Hispaanias. - Ma arvan, et pigem Itaalias.
Seal küsiti lastelt jõulude ajal,
kas nad tahaksid kirjutada kirja kolmele jõululoo targale.
Nende kultuuris ei kirjutata jõuluvanale vaid kolmele targale.
Nemad ju tõid kingitusi jõululoos.
"Mida te nendelt sooviksite?"
Lapsed kirjutasid nutitelefonidest ja muudest erinevatest asjadest.
Küsiti: "Mida tahaksid kirjutada oma vanematele?
Mida sa nendelt sooviksid?"
Oleks võinud ka kujutleda, et soovitakse telefoni või raha.
Kõik lapsed kirjutasid: "Rohkem aega koos olemiseks!"
Aega mängimiseks, koos treeningutel käimiseks.
Aega ja lähedust.
See on palju väärtuslikum kui kõik asjad.
Liigutav oli näha lapsevanemaid neid kirju lugemas.
Nad nutsid ja mõistsid, et sellesse tasuks panustada.
Nad mõistsid, et lastele piisab ka sellest.
Lastele piisab minust enesest.
Päriselt ka piisab.
Minust piisab minu lapse jaoks.
Seda on päris raske uskuda.
Üks uurimus näitas, et pered, kus on kord päevas ühine söömine,
istutakse sama laua taga sööma on teistest tervemad.
Meie kiirkultuuris, kus kõigil peab olema kümneid hobisid,
siis süüakse midagi juhuslikku, mis pole tingimata tervislik.
Ei toiduvaliku osas ega pere ja suhete ühtsuse osas.
Need pole ju midagi uut, vaid on väga lihtsad asjad.
Vajame taevalikku abi, et ideid leida ja suuta teha.
Psalm 121:1 ütleb nii:
"Ma tõstan oma silmad mägede poole, kust tuleb mulle abi?
Abi tuleb mulle Issanda käest, kes on teinud taeva ja maa.
Ei ta lase su jalga vääratada, ei su hoidja tuku.
Vaata, ei tuku ega jää magama see, kes Iisraeli (või mu peret) hoiab.
Issand on su hoidja,
Issand on su varjaja su paremal käel.
Päeval ei pista sind päike ega kuu öösel.
Issand hoiab sind kõige kurja eest, tema hoiab sinu hinge.
Issand hoiab su minemist ja su tulemist nüüd ja igavesti."
Imeline!
Kui seda lugeda, siis tekib turvaline tunne.
Piibel toob meile näiteid.
Nii häid kui halvemaid näiteid lapsevanemaks olemise kohta.
Mulle meenub praegu Iisrael.
Jaakob ja Joosep.
Nendest räägitakse Vanas Testamendis.
Isa armastas Joosepit rohkem kui tema teisi vendi.
See pole küll hea eeskuju.
Selle vili oli selles peres üsna halb.
Vennad müüsid Joosepi välismaale orjaks.
Üsna kurb lugu.
Liigutav on selle juures, milline oli tema suhe Jumalaga.
Joosepist lugedes näeme, et tal oli lähedane suhe Jumalaga.
Arvatavasti tema isa Jaakob õpetas teda Jumalat tundma.
Joosep teadis ja tundis Jumalat juba noorena ning toetus Talle.
Ta teadis, et Jumal armastab teda.
See andis talle hiljem jõudu nii orjuses kui vangistuses.
Ta teadis, et Jumal on temaga.
Armastus teeb lapsed tugevaks, mitte nõrgaks.
Meenub, kui saime esimese lapse ja harjutasin tema süleshoidmist.
Olin noore tudengina selle üle uhke.
Õpingukaaslaste seas oli haruldane olla abielus ja saada esimene laps.
Hoidsin last palju süles ja tahtsin teda enese ligi hoida.
See polnud alati nii lihtne, aga tegin trenni ja harjutasin seda
ning see muutus kogu aeg toredamaks ja lihtsamaks.
Üks usklik vend tuli mulle ütlema:
"Ära hoia poissi nii palju süles, sest hellitad ja rikud ta ära!"
Seda oli küll halb kuulda.
Ta oli pealegi veel kiriku pastor.
"Ära hoia poissi süles, sest hellitad ta ära!"
Lähedus ja ligiolu ei riku ega hellita last ära.
Armastus ei riku last ära.
Armastus ei tee su last nõrgaks, vaid see teeb ta tugevaks.
Kui laps teab Joosepi kombel, et isa ja ema armastavad teda,
Taevaisa vähemalt armastab, kui vanemad ka läbi kukuvad selles.
Ta pole kunagi üksi ning Tal on alati süli ja pelgupaik.
Tal on alati koht, kuhu raskustes minna.
Me ei näe kordagi Joosepit hädaldamas või nurisemas.
Ta lootis kogu aeg Jumala peale.
Kõigis olukordades pöörab Taevaisa kõik võiduks.
See on parim kingitus,
mida saame oma lastele anda, kui õpetame neid Jumalat tundma.
Pesuruum on parim koht.
Mina lähen ikka pesuruumi.
See on imetore.
Mõtle, kui Jumal oleks selline, et kui läheme ärevana Tema ette..
Suures peres põrkuvad erinevate inimeste tahtmised.
Meil on kolm täiskasvanud last.
Kui kõik on kodus, siis on igaühel omad soovid.
Kõigil on omad plaanid ja tahavad veidi erinevaid asju.
Argipäeva keskel juhtub igasugust, sest kõik on pidevas liikumises.
Kuidas luua toimiv argipäev, mis poleks täis tülisid?
Imehea on minna pesuruumi ja tuua kogu päev Issanda ette:
"Issand, aita! Üks tahab üht asja, teine tahab tuua koju 10 sõpra,
kolmas, et me sõidutaks teda ja Jan tahab teha seda ja teist!
Ma pean pesu pesema, koristama ja siis veel seda ning toda."
"Peaksin veel tööd tegema, kuid mida ma teen?"
Selle asemel, et Issand noomiks: "Ole asjalik ja saa hakkama!",
siis talub ta minu hädaldamist, kuulab mind ära ja ütleb:
"Kõik on hästi, ära karda, Joy.
Kõik on hästi, olen sinuga koos ja aitan sind!"
Palvetan, enamasti ma palvetan vaimukeeltes
ning näitan seda segadust ja ahistust palves Issandale.
Palvetan keeltes, näitan Talle kõik ja samal ajal ootan Temalt vastust.
Kuidas ma pean tegutsema?
Palvetan muudkui keeltes.
Korraga tuleb mulle plaan ja sedasi peaaegu iga päev.
Sa ilmselt ei tea isegi, kui palju Issand me pereelu juhib.
Seal pesuruumis laskub mu südamele tegevusplaan.
"Jan tahab sinna minna, siis ta saab sõidutada seda last.
Praegu peaks rahulikult tegutsema ja hoopis süüa tegema,
palu teised appi koristama või pesu pesema ja sa ei väsi.
Võta ka hingetõmbepaus."
Korraga näen selle päeva plaani.
See sujub rahulikult ja hästi.
Inimesed mõtlevad, et lihtsalt oskame
oma pereelu hästi planeerida ega mõista, kes on selle taga.
Seda siiski märgatakse.
Ühendus laste ja meie vahel on kõige olulisem.
Südameühenduse ehitamine ei nõua erilisi teadmisi.
Tuleb vaid olla lähedal ja tegutseda koos lapsega.
Kui see alus on ehitatud, siis on palju kergem kasvatada.
Kõik on palju lihtsam.
Palvetame.
Tänu Taevaisa, et Sina oled armastav Jumal.
Tänu, Taevaisa,
et meil on Jeesuse vere kaudu ligipääs Sinu juurde!
Tänu, Issand, et me ei pea jooksma kuhugile.
Isegi mitte kogudusse, sest oled meiega ka kodus.
Kus iganes me oleme,
siis oled sina meiega koos, sest Sa elad meie sees.
Tänu, et Sa oled Joyga pesuruumis,
aga ka iga vaatajaga tema kodus argipäeva keskel.
Kuulutame Sinu ligiolu ja rahu igasse kodusse.
Issand, aita iga ema ja isa,
kes igatsevad südameühendust oma lapsega,
kes on mitmel viisil püüdnud endast anda parima,
aga ei ole võib-olla eriti osanud.
Milline iganes on olukord, Issand, aita isadel ja emadel
ehitada lähedust ja südameühendust oma lastega.
Aita ka lapsi otsida ja ehitada ühendust vanematega.
Tänu Issand, et Sa liidad peresid!
Kuulutame terviklikkust peredesse ja inimsuhetesse, Jeesuse nimel!
Tänu Sulle, Isa.
Aitäh Sinu abi eest.
Olemas on vaid üks Kristuse ihu.
Oleme nagu üks perekond.
Imeline, et saame toetada ja ehitada seda liitu.
Lihtsalt võimalusel aitamas.
Kui soovid olla meid ehitamas ja aitamas,
võid toetada saate "Jumal kõneleb" valmimist
helistades annetustelefoninumbrile 9001777.
Kõne maksab Eestis 7 eurot.
Võid kasutada ka kontonumbreid, mida näed peagi teleriekraanil.
Ole õnnistatud, Jeesuse nimel!
TV7 arvelduskontod Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7
Tõlge: Meeli ja Marko Martin