JUMAL KÕNELEB
Tere jälle!
Piibel annab meile imelise pildi Taevaisast.
Taevaisa on tõeliselt kõigist parim.
Piiblis, Luuka 15. peatükis
räägib Jeesus tuntud loo kadunud pojast.
Selles näeme Teavaisa sellisena, nagu Ta on tegelikult.
Kui see lugu pole tuttav, siis loo peategelane on noorem poeg.
Isa jagab vendade vahel vara, noorem võtab oma pärandiosa,
läheb kodust ära välismaale ja raiskab kõik mõttetuste peale.
Viimaks on ta sunnitud tagasi isa juurde minema.
Loos on tore näha, et seakarjusena töötades
ja sigade toitu süüa igatsedes, et midagigi hamba alla saada,
jääb ta mõttesse ja tunneb, et see ei ole küll mingi elu.
"Mu isa teenritegi elu on parem!"
Tore näha, kuidas isa reageerib, kui poeg lõpuks tagasi koju tuleb.
Salmist 20 loeme, et isal hakkas pojast hale
ning jooksis tema juurde, kui teda kaugelt tulemas nägi.
Isa ei oodanud, et poeg tuleks ja vabandust paluks
ja alles siis andestaks, kui pojal on tõsi taga.
Isal hakkas juba enne hale ning jooksis ja kallistas teda.
Selline on Jumal-Isa meie kõigi vastu.
Oled ehk kuulnud, et seda lugu kasutatakse erinevates olukordades.
See kirjeldab Jumala headust
ja et pole kunagi liiga hilja minna tagasi Tema juurde.
Pole kunagi liiga hilja tunnistada: "Ma vajan armastust!"
Räägime täna jälle, kuidas olla lapsevanem.
Lapsevanemaks olemise aluseks pole kiirkursustel käimine,
vaid mõistmine, et ma ise vajan isa ning ka ema.
Rääkisime eelmisel korral, et Jumal on meie jaoks olemas,
kas selles, et Ta tahab olla meie jaoks isaks.
Kui Tema saab olla meile Isa,
siis saame jõudu olla ise isaks või emaks.
Kui valmistasin ette teemat "Lastekasvatus",
siis tundsin, et Issand ütleb mulle üht:
"Mina aitan, Joy! Aitan päriselt ka!"
Luuka evangeelium 12:6 ütleb:
"Eks müüda viis varblast kahe veeringu eest?
Ja ükski neist ei ole unustatud Jumala ees.
Isegi teie juuksekarvad on kõik ära loetud.
Ärge kartke, te olete enam väärt kui hulk varblasi!"
Oleme Talle nii olulised.
Isegi meie juuksekarvad on loetud.
Ta aitab meid.
Selles saates räägimegi, kuidas Tema aitab.
Teame, et raamatukogud on täis häid raamatuid lastekasvatusest.
Kui meie lapsed olid väikesed, saime paksu raamatu nimega "Laps".
Selles käsitleti eri probleeme, mis kasvatuses võivad tekkida.
Anti häid nõuandeid erinevate teemade kohta.
Näiteks, mida teha, kui laps ei maga või ei taha süüa,
millises vanuses ei tohiks mingeid toiduaineid anda,
või kuidas ja kuhu seada piire.
Sellest raamatust oli mul mitu korda abi.
See rääkis vastsündinueast kuni kolmanda eluaastani
Lugesin seda terve selle aja vältel ning õppisin sealt innukalt.
Oluline meeles pidada,
et psühholoogiateadmiste all on ikkagi alati oma mina.
Mina, tavaline Joy.
Ükskõik kui palju õpin, pole ma ikkagi mingi superkasvataja.
Kõik ei suju alati nii, nagu see raamat kirjeldab.
Kas tõesti?
Mul pole alati piisavalt tarkust, jõudu ja oskusi.
Tegelikult oskan üsna vähe.
Kuidas saan emana toime tulla?
Kas peaks olema emaduseksam?
Kui teed selle läbi ja näitad, et sul on teatud tasemel
jõuvarud, tarkus ja oskused, siis alles tohid emaks saada?
Kui see nii oleks, siis poleks maailmas emasid.
Kui ka oleks mõni, siis ei läheks eriti hästi.
Sünniks üsna vähe lapsi.
Mida siis teha, kui me ei oska?
Mida siis selle peale vastata?
1. Johannese 4:4 öeldakse:
"Teie, lapsed, olete Jumalast ja olete nad ära võitnud,
sest see, kes on teis, on suurem sellest, kes on maailmas.."
Meie sees elab keegi, kes on suurem minu oskustest.
Ta on suurem kui minu teadmised.
Kiri koloslastele 1:26:
"..seda saladust, mis oli varjatud endiste aegade ja sugupõlvede eest,
nüüd on aga avaldatud tema pühadele,
kellele Jumal tahtis teada anda,
mis on selle saladuse kirkuse rikkus kõigi rahvaste seas;
see (saladus) on - Kristus teie sees, kirkuse lootus.
Meie kuulutame teda,
manitsedes iga inimest ja õpetades iga inimest kogu tarkuses,
et seada iga inimest Jumala ette täiuslikuna Kristuses."
Kristuse tõttu on meis Jumala täiuslikkus.
"Selleks ka mina näen vaeva ja võitlen tema jõu toimel.."
Tema jõu mõjul! "..mis minus on tegev väega."
Arvasin, et jõud tuli sinust.
Imeline teada, et minu sees avaldab mõju mingi suurem vägi.
Halleluuja!
Vaataks õige, mida Piibel ütleb?
Ütlesid, et on olemas õpikuid ja neidki tasub tõepoolest lugeda.
Mäletan raamatut "Laps", millest oli meile tõesti palju abi.
Sellel oli asjalik sisukord, mille järgi leidis vajaliku üles.
Mäletan, et lugesime selle raamatu üsna kapsaks.
Eriti esimese lapse ajal oli see suur varandus.
Kas oled lugenud Piiblit kunagi lapsevanema vaatenurgast?
Loeme seda harva sel viisil, aga võiksime kasvõi veidi uurida,
mida Piibel õpetab meile lapsevanemaks olemisest.
Alustame kohe päris esimesest perekonnast peale.
Maailmas nimelt oli kord päris esimene perekond.
Kui oled Piiblit lugenud,
tead, et Aadam ja Eeva olid esimesed lapsevanemad,
kelle pereelu polnud eriti edukas ega õnnelik.
Näeme, et esimese pere elus toimusid traagilised sündmused.
Esmasündinu Kain tappis noorema venna Aabeli.
Võime vaid kujutleda valu, mida Aadam ja Eeva tundsid.
Kuidas võivad olud nii halvasti minna?
Seda lugedes ja uurides võib sellest pealiskaudselt mööduda.
Teisalt võime peatuda ja mõtelda, miks see niimoodi läks.
Miks üks vend tappis teise?
Selge, et venna tapmine polnud juhuslik uitmõte.
See räägib pigem pikaajalisest kadedusest ja vihast.
Mina usun vähemasti nii.
Kui mõtelda esimesele perekonnale, siis nad olid üsna kurvad.
Tahan midagi rõhutada, aga jätame selle tausta meelde.
Nad olid kaotanud Paradiisi, oma imelise unelmate kodu.
Nad jäid kodutuks,
ilma peavarjuta, toiduta, soojuse ja turvatundeta.
Selliseid peresid on tänapäevalgi palju.
Näeme, et Aadam kaotas toidu, elatusvahendid ning pidi töötama.
Tal polnud ju mingeid teadmisi aiapidamisest või küttimisest.
Ta pidi kõike omal käel õppima.
Ilmselt oli esimene pereisa üsna vähe oma perega koos.
Kuidas oli Eevaga?
Nad mõlemad olid masendunud suurest süü- ja häbitundest.
See süütunne rikkus, eriti alguses, kogu nende pereelu.
Vaevalt jagus Eeval armastust oma esimese poja jaoks.
Ta häbenes, tundis end süüdi ning oli masendunud.
Isa oli kaugel ära ja ema ei jaksanud eriti midagi teha.
Esimene laps pidi alustama üsna nõrgalt vundamendilt.
Süütunne võib olla miski,
mis meid võib väga rõhuda just lastekasvatuse alal.
Praegu on nii palju psühholoogia alast informatsiooni,
mitmeid nõuandeid, kuidas midagi tuleks teha.
Eduka pere mudel, musterlapsed ja õpetused, kuidas tuleks toimida.
See võib saada alguse kui võistlus,
mis võib tekitada tohutu stressi, sest püüeldakse täiuslikkuse poole.
Süütunne on üks esimesi asju, millest peaksime vabanema.
Halleluuja!
Psalm 103:3 on imeline.
Issand ütleb siin:
"Tema annab andeks kõik su ülekohtu.."
See on esimene asi, mida Issand teeb.
Ta annab kõik meie patud andeks.
Kiri heebrealastele 10:17.
"Ja ma ei mäleta enam nende patte ega ülekohtutegusid."
Kui palume Temalt patud andeks, siis Ta ei pea neid enam meeles.
Kiri heebrealastele 10:10:
"Sellessamas tahtmises oleme meiegi pühitsetud
Jeesuse Kristuse ihu ühekordse ja alatiseks ohverdamise läbi."
See, mida Jeesus ristil tegi, pühitses ja puhastas meid korraga.
"Iga preester seisab päevast päeva oma teenistuses ja ohverdab aina
neidsamu ohvreid, mis aga kunagi ei või ära võtta patte."
Vana Testamendi ajal ohverdati üha uuesti.
Olen kohanud mitmeid, kes arvavad,
et kogu aeg tuleb kahetseda ja paluda andeks samu patte.
Nad ei saa kuidagi lahti minevikus tehtud vigadest.
Lastekasvatuses tehtud vead võivad tunduda nii suurtena,
et tunned, et kõik on läbi ega suuda endale andestada.
Kiri heebrealastele 10:12 jätkub:
"Aga see siin, (Jeesus) ohverdanud üheainsa ohvri pattude eest,
on jäädavalt istunud Jumala paremale käele,
nüüd ainult oodates, kuni ta vaenlased pannakse ta jalajäriks.
Sest üheainsa ohvriga on ta teinud pühitsetavad jäädavalt täiuslikuks.."
Meid on tõesti pestud seesmiselt puhtaks Jeesuse ohvrisurma kaudu.
"Seda tunnistab meile ka Püha Vaim pärast seda, kui ta oli öelnud:
"See on leping, mille ma teen nendega pärast neid päevi,
ütleb Issand: ma annan oma seadused nende südamesse
ja kirjutan need nende mõistusesse.
Ja ma ei mäleta enam nende patte ega ülekohtutegusid."
Imeline teada, et vanad asjad on möödas ja vead on aegunud.
Kui oleme need andeks palunud, siis Issand puhastab meid neist.
Peale selle on Ta kirjutanud oma seadused meie südamesse.
Meie sees on jõud asjade õigesti tegemiseks.
Oleks vaid Kain seda teadnud! - Samuti Aadam ja Eeva.
Muidugi ei leia seda kirjeldust esimese pere kohta Piiblis.
Võime vaid kujutleda, et ehk oli võimalik
selline stsenaarium, teatud tunded ja olukorrad.
Kusagilt tuli ju see suur kadedus.
Võimalik, et see on vaid minu ridade vahelt leitud kujutluspilt,
aga arvatavasti Aabeli sündimise ajaks
oli esimene põld juba ülesküntud ja esimene tore maja oli ehitatud.
Suurimast süütundest olid nad üle saanud
ning isal võis olla veidi aega ka Aabeli jaoks.
Võib-olla sai Aabel kogeda rohkem armastust kui Kain.
Selline asi tekitab haavu.
See võis olla üks põhjustest, miks juhtus nii nagu juhtus.
Mida me sellest võime õppida?
Kas meil on sama moodi läinud?
Oleme kogu aeg kodunt eemal.
Oleme samuti Aadama kombel muudkui rüganud tööd teha.
Mõni ema on samuti masendunud ega saa sellest kuidagi üle.
Seda lugedes tuleb meeles pidada, et see ei olnud Jumala tahe.
Võime vaid kujutleda,
kuidas oleks asjad olnud ilma pattulangemiseta.
Jumal oleks olnud nendega koos, kui sünnib nende esimene laps.
Imeline rahu ja armastuse ligiolu oleks olnud kogu aeg nendega.
Neil poleks olnud mureraasugi.
Toitu oleks olnud rikkalikult ning neil oleks olnud soe.
Armastus ja lähedus ning Jumal nende keskel.
Nagu Joy ütles, et Jeesus on murdnud kogu pimeduse.
Ta on kandnud ja lepitanud kõik meie patud.
Jumal elab meie sees ja on meie keskel,
kuigi meie elamistingimused pole Paradiisile sarnased.
Needus on murtud.
Pole hilja tulla tagasi.
Ükskõik, kui kaugel oled oma lastest olnud
ja kui oled teinud just seda, mida ei oleks tohtinud teha.
Kunagi pole liiga hilja minna Jumala juurde,
paluda andestust ja parandada otsekohe meelt.
Meenub üks tuttav isa.
Ta mõistis, et oli jõudnud suhetes oma lastega kriitilisse punkti.
Ta oli ohverdanud enamiku ajast tööle ja karjääri rajamisele.
Ta tuli kooli minuga vestlema ja oli otsustanud asja muuta.
"Olen otsustanud, et töö peab kaduma esikohalt.
Jumal saagu esikohale, naine teisele ja lapsed kolmandale.
Ma igatsen oma poegade järele!"
Tulemust oli kohe näha temas, tema peres ja poegades.
Imeline, kui kiiresti annavad lapsed andeks.
Ta läks lihtsalt laste juurde ja ütles: "Andke mulle andeks!
Olen andnud teile liiga vähe aega. Nüüd ma hakkan tegutsema teisiti!"
Laps andis kohe andeks.
Kohe.
Nagu midagi poleks olnudki.
Sellega algas midagi uut.
Võime õppida Aadama ja Eeva
ning esimese perekonna juhtumist, et tasub järgida Jumalat.
Tasub panna Tema esikohale,
Teda kuulata ja kuuletuda, olla sõnakuulelik ning järgida Teda.
See on parim viis lapsevanemaks olemises.
See annab meile selleks jõudu. - Just nii.
Sealt tuleb ka armastus.
Psalm 68:35:
"Kardetav oled sina, Jumal, oma pühast paigast, Iisraeli Jumal;
tema, kes annab võimu ja tugevust rahvale."
Ta annab oma rahvale võimu ja tugevust.
Võin usaldada seda, et Ta annab mulle jõudu.
Kiidetud olgu Jumal!
Psalm 138:3:
"Sel päeval, mil ma appi hüüdsin, vastasid sa mulle;
sa tegid mind julgeks, mu hinges on tugevus."
Jesaja 40:31:
"aga kes ootavad Issandat, saavad uut rammu,
need tõusevad tiibadega üles nagu kotkad:
nad jooksevad ega tüdi, nad käivad ega väsi."
Mõelda vaid saame Temalt sellise lõppematu jõuvaru.
See on lastega tegelemisel suurim väljakutse.
Nad on nii intensiivsed.
Ma pean panema enese soovid teisele kohale.
Väikeste laste vajadused on esimesel kohal.
See on raske.
Kuidas seda üldse keegi jaksab?
Vahel ei jaksagi..
Tankimisajad on nii olulised.
Hommikul, enne laste ärkamist
olen ma Issandaga koos ja tangin Tema armastust,
Tema jõudu ja tarkust, et ma ise olen täidetud.
Samuti lõunauinakute ajal.
Ma olen küll suur koristaja,
aga sel ajal ma ei koristanud, kui lapsed lõunaund magasid.
Mul oli vaja Issandaga koos olla ning pidin ka ise magama,
et peale lõunauinakuaega oleksin ka ise värske ja puhanud,
et vastu pidada järgmised tunnid, kuni saabub lapse uus uneaeg.
See on vahel väga suur väljakutse. - Täpselt nii.
Piibel tõesti ütleb 5. Moosese raamatu 4:40:
"Ja sa pead pidama tema seadlusi ja käske,
mis ma täna sulle annan, et sinul ja su lastel pärast sind
võiks olla hea põli ja et sa võiksid pikendada
oma päevi sellel maal, mille Issand, su Jumal,
annab sulle igaveseks!"
Kui järgime Jumalat ning paneme Tema esikohale,
siis see tuleb õnnistuseks ka meie lastele.
Õpetussõnad 20:7:
"Õige elab oma vagaduses, õnnelikud on ta lapsed pärast teda.."
Austa Jumalat!
Kui otsustasime järgida Issandat ja Tema kutset
rajada kristlik kool, oli see meie jaoks väljakutse.
Küsisime, kas see on ikka meie oma laste suhtes õige?
Alguses oli ju väga raske.
Meie lapsed on aga nagu ühest suust öelnud,
et parim eeskuju meilt neile oli Jumala esikohale seadmine.
See paistis meie elust ka välja.
Me toetume Temale,
usaldame Teda, järgime Teda ilma kompromisse tegemata.
See on tõeliselt julgustav.
Tõesti on näha, et see kannab õnnistusevilja ka me laste eludes.
Nemadki toetuvad Temale.
Piibel ütlebki nii Psalmis 78, et peame tulevale põlvele õpetama
ja rääkima Jumalast ning Tema imelistest tegudest.
Õpetama neid tundma Tema tahet ja käske.
Kõige kaudu, mida sa teed.
Kui loed õhtul lastele Piiblit,
viid neid pühapäevakooli või saadad neid leerilaagrisse.
Kõiki neid asju on lastekasvatuses väga tähtis teha.
Apostlite teod 1:8:
"..te saate väe Pühalt Vaimult, kes tuleb teie üle.."
Meie ja teie saate väe. - Isadki saavad väe.
Kiri roomlastele 15:13:
"Aga lootuse Jumal täitku teid kõige rõõmu ja rahuga usus,
et teil oleks küllaga lootust Püha Vaimu väes!"
Vau, imeline. - Halleluuja!
Ehk jõuan lugeda veel ühe?
Kiri efeslastele 3:20:
"Aga Jumalale, kes meis tegutseva väega võib korda saata
palju rohkem, kui oskame paluda või isegi mõelda.."
Halleluuja!
Imeline eeskuju on ka Noa.
Tema pani Jumala tahte esikohale
ja päästis nii kogu oma perekonna kui kogu inimsoo.
See pole sugugi väike asi.
Palvetame nüüd.
Tänu, Taevaisa, et õnnistad meid kõiki lapsevanematena!
Tänu, Issand, et Sinus on tulevik ja lootus igaühele meist.
Hea tulevik ja lootus.
Issand, palun, et puudutaksid kõiki, kes on Sinust kaugel.
Igaühte, keda rõhub süütunne lapsevanemaks olemise teemal.
Tänu, Issand, et Sina annad igaühele kõik patud andeks.
Igaüks, kes tuleb Sinu juurde ja palub oma patud andeks,
saab oma patud andeks.
Tänu, Issand, et Sa pesed igaühe puhtaks.
Sa ei pea meie patte enam meeles.
Tänu, Issand, et igaüks meist
saab igal päeval tulla Sinu juurde ja Sa annad jõudu igal päeval.
Sa pesed meid igal päeval puhtaks.
Su arm on igal päeval uus.
Tänu, et Sa puudutad igaühte, kes täna vajab Sinu väge ja abi
või vajab hoopis Sind endale lapsevanemaks.
Tänu, Issand, et Sina oled täiuslik isa ja ema,
kes aitab igaühte!
Jeesuse nimel, murdugu süü- ja häbitunne!
See asendugu rõõmu, armastusega ja rahuga!
Jeesuse nimel, aamen.
Halleluuja!
TV7 teeb imelist tööd.
Aitäh kõikidele, kes on saatnud meile tagasisidet.
Meile võib saata tagasisidet, palveteemasid ja palvevastuseid.
Oleme selle eest väga tänulikud.
Kriitikat võib samuti saata.
Me soovime areneda ja edasi minna.
Kui soovid toetada seda saadet ja selle valmistamist,
võid helistada numbrile 9001777.
Kõne maksab Eestis 7 eurot.
Võid kasutada ka kontonumbreid, mida näed ekraanil.
Ole õnnistatud ja tea, et Jumal on tõesti sinuga koos!
TV7 arvelduskontod Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7
Tõlge: Meeli ja Marko Martin