JUMAL KÕNELEB
Tere jälle!
Piibel ütleb, et usk on
"kindel usaldus selle vastu, mida oodatakse,
ja veendumus selles, mida ei nähta."
Tahaksin öelda, et usk on ka võimalus.
Usk on alati ka valik.
Usu kaudu võime alati, olukordadele vaatamata,
valida Jumalasse uskumise.
See on vägev võimalus.
Olgu olukorrad millised tahes, tundugu kuidas tahes,
võime ikkagi tõusta olukordadest kõrgemale
uskudes Jumalasse.
Haarates kinni mõttest, et Jumal suudab, mida ma ei suuda.
See on siis nii valik, kui võimalus, mis tõstab meid üles.
Usk viib meid nagu lennuk kõrgemale kõikidest olukordadest,
pilvedest ja õhuaukudest.
Seal saame sujuvalt lennata
kogu selle maailma turbulentsist kõrgemale.
Saame vaadata elu kogu aeg Jumala vaatenurgast.
Juhtugu ümberringi mis tahes,
me lendame selle turbulentsi kohal sujuvalt ja rahulikult.
Oleme sellest saati, kui hakkasime kooli rajama
ja järgima kutset, mille Jumal meile esitas,
pidanud käima usus kogu oma elu ja mitte lihtsalt usu peale alustama.
Kõik see, kuhu Jumal meid kutsub, on meie enda jaoks võimatu.
Just selle järgi saadki aru, et see on su elus Jumala kutse,
et see, kuhu Jumal kutsub, on meie jaoks alati võimatu.
See on nii seetõttu, et me toetuksime Temale.
Tahame ka täna kinnitada su usku, et võiksid kõiges toetuda Temale.
Kui täna palvetasin saate eest, nägin justkui Soome rahvast.
Nägin, et Soomes on palju inimesi, kes on väga rõhutud.
Seda pole ehk väliselt näha, aga kodus, kus keegi ei näe,
on palju inimesi, kes on rõhutud või mingil moel allasurutud;
elu poolt erinevatel viisidel muserdatud.
Nagu elu alumise külje peal, mitte sellest üleval pool.
Nad on nagu saba ja mitte pea.
Piibel ütleb, et Ta teeb meist pea, mitte saba.
Tundsin palves, et on olemas palju inimesi,
kes elavad sellises alaväärsusastmes.
See ei ole Issanda tahe.
Issanda tahe ja soov on tõsta meid üles.
Teise Saamueli 22:17 ütleb: "Ta ulatas kõrgusest käe,
ta võttis minu, ta tõmbas mu välja suurest veest."
Psalm 40:3 "Ja tõmbas mind üles õuduse august ja paksust porist
ning asetas mu jalad kaljule ja kinnitas mu sammud."
See on see, mida Ta teha tahab.
Ta tahab tõmmata meid välja,
tõsta meid üles ja kinnitada meie samme.
Panna meie jalad kalju peale.
Jeesus ütleb seda Matteuse evangeeliumis 12:11
"Aga tema ütles neile: Kes on teie seast inimene,
kellel on üksainus lammas ja kui see kukub auku hingamispäeval,
et ta ei haara temast kinni ega tõmba teda välja?"
Nagu me kõik.
Kui meie koduloom kukub auku,
või mõni lähedane - näiteks mu laps,
kui temaga juhtub midagi, siis ma muidugi tõstan ta üles.
Issand on täpselt samasugune.
Kui Ta näeb, et me kukume ja vajume,
haarab Ta meie käest ja tõstab meid üles.
Ometi, olles lootusetus ja raskes olukorras,
võib tunduda, et Jumal on meist kaugel.
Võib tunduda, et palveid ei kuulda ja mitte miski ei aita.
Just selles olukorras vajame me usku.
Usk avab ukse ning kõige selle keskel Jumal kuuleb
ja ka hoolib kõige selle sees.
Selle kohta on ühel meie tuttaval hea näide.
Meie koolist üks tuttav kirjutas hiljuti ka raamatu.
Riitta Happonen on kirjutanud lausa kaks toredat raamatut.
Ta kirjeldab neis oma minevikku, mis on olnud üsna sünge ja metsik.
Ta räägib, kuidas väikese tüdrukuna tundis ta külma ja nälga,
kannatust, valu ja ahistust ning väga raskeid olukordi.
Seda lugedes tuleb lausa nutt peale selle valu pärast, mida ta tundis.
Kui ta aga õppis kuulama Issandat ja sirutuma Tema poole;
õppis kuulama Jumala häält ja hakkas lugema Jumala Sõna,
saades sellest julgustust, siis on uskumatu näha,
kuidas Jumal kõneleb nende olukordade keskel.
Kui ta oli üksi ja nuttis, mõeldes, et keegi ei hooli temast,
oli Jeesus tema kõrval lohutades ja kuivatades pisarad.
Kui tema kannatas, kannatas ka Jeesus koos temaga.
Kui ta seda nägi ja nägi olukorda Jeesuse silmadega,
siis ta nägi, et kõiges - selles ahastuses ja hädades,
oli Jumal kogu aeg temaga.
Tema süda sai terveks ja ta sai usku ning suutis taas tõusta.
Piibel ütleb Jaakobuse kirjas 3:17
"Aga ülalt pärinev tarkus on esmalt puhas, siis rahumeelne,
leebe, kuulekas, tulvil halastust ja häid vilju, erapooletu, teeskluseta."
Kui Jumal räägib meie eludesse
ja sa ei jää lootusetusesse ja masendusse,
vaid usud, et Jumal on ka kõiges selles sinu lähedal
ja suurem, kui kõik need olukorrad,
siis Jumal saab sind kõnetada.
Mind on näiteks miljoneid kordi aidanud see,
et ma lähen oma palvekambrisse ja otsin Jumalat kuulavas palves,
kuni Ta on saanud ruumi mu südames ja saanud kõnetada mind.
Siin öeldakse imeliselt,
et ülevalt tulev tarkus ja Jumalalt tulevad sõnad
on täis kuulekust, leebust, rahu ja see pole erapoolik ega teeskle.
Usk tuleb kuuldust - see tuleb eelkõige Sõna kaudu,
aga kui on väga raske olukord,
pean kuulma Püha Vaimu oma südames.
Selline ma olen.
Ma vajan, et Issand räägiks minuga otse.
Mõnikord ma pean kaua ootama.
Ma tean, et Ta räägib oma Sõna kaudu,
aga on imeline, kui see läheb otse mu südamesse.
Tema ei kahtle. Jumalalt tulev tarkus ei kahtle.
Kui pole kahtlusi, siis usk sünnib usust usku.
Tema usk kinnitab mind ja ma tean, et ka see asi saab lahendatud.
Kuigi mõnikord võtab see aega, on see alati seda hinda väärt.
Usk hoiab meid üleval.
Uskudes usun Jumala võimalusi.
Usun, et Ta aitab ja mu elu läheb edasi.
Usun, et Tal on hea tahe
ja Ta ka viib selle hea tahte täide minu elus
ja Ta ei jäta tööd, mida on alustanud, pooleli.
Usk on edasiviiv jõud; see on jõud mis hoiab meid püsti.
Kui ma õpin oma usku stabiilsena hoidma,
et see ei käi enam nagu laine üles ja alla -
ühel päeval alla ja teisel üles,
vaid ma õpin, et usk on oluline kogu mu vaimsele tervisele,
pereelule, teenimistööle ja muus.
Usk on tähtis. Ma mõistan seda.
Ma mõistan ka, kust usk tuleb. See tuleb siit, Piiblist.
Hakkan teadlikult oma usku igapäevaselt üles ehitama.
Ehitan üles oma harjumused, et mu usk püsiks iga päev stabiilne.
Ja tead, mis juhtub? Elu muutub stabiilseks ja kindlaks.
Tervis ja toimetulek saab kindlaks, rahu ja armastus on kõikumatud,
jõud saab püsivaks.
Mu elust saab stabiilsem, kui see enne oli.
Olen siis pidevalt pea, mitte saba. Olen pidevat ülal, mitte all.
Ma ei vaju enam lootusetuse sohu.
Lootusetuse soo on ohtlik koht.
Lootusetusesse vajumine on eluohtlik.
Lootusetusesse vajudes tekivad näiteks enesetapumõtted.
Lootusetuse, uskmatuse ja masenduse soos kustub meie eluisu.
See on tõsine asi!
On ohtlik lasta endal vajuda lootusetuse sohu.
Kui me oleme erinevate olukordade ja juhtunu tõttu vajunud sohu,
on tähtis tulla sealt välja.
Me elame Soomes ja teame, et enesetappe on väga palju
ja peaaegu igaüks teab siin kedagi, kes on sooritanud enesetapu
või teab sugulast või noort, kes on üritanud enesetappu.
See on väga tõsine asi.
Selles olukorras on nii imeline teada,
et ükski meie eluolukordadest ei ole liiga raske Jumala jaoks.
Need ei ole seda.
Ma võin heita ankru või viimase lootuse konksu Issandale.
"Issand, Sina vead mind siit välja!"
"Issand, Sina aitad!"
Ja Ta teebki seda.
Ikka ja jälle. Aina uuesti.
Mitte ainult ühe korra,
vaid igal päeval meie elu erinevates olukordades.
Peame heitma igal hommikul oma usuankru Issanda poole:
"Issand, vaata seda olukorda ja seda võimatut olukorda!"
Ta tuleb sellesse olukorda ja aitab meid igal päeval.
Matteuse evangeeliumis 7:24 ütleb Jeesus nii:
"Igaüks nüüd, kes neid mu sõnu kuuleb
ja nende järgi teeb,
sarnaneb aruka mehega, kes ehitas oma maja kaljule.
Ja sadas paduvihma ja tulid veevood..."
Mõnikord tulevad meie ellu ränk sade ja vetevood.
"...ja puhusid tuuled ning sööstsid vastu seda maja,
aga see ei varisenud, sest see oli rajatud kaljule."
Kui ehitame Kristus-kaljule, - Tema najale,
siis meie maja ei varise. See on ehitatud kalju peale.
Sa rääkisid hästi sellest ankrust.
Sageli või enamasti see tähendab, et me hakkame rääkima teist juttu.
Lootusetuse sohu vajumisega on nii:
mida rohkem me lootusetusest räägime,
seda kiiremini me ka vajume.
Mida rohkem me räägime: "Sellest ei tule midagi välja!",
"Kuidas me saaks sellest jagu!",
"See on ravimatu haigus, ma ei saa sellest kunagi terveks!"
Mida rohkem selliseid asju räägid, seda sügavamale sa vajud.
Piibel ütleb, et selleks, et sealt välja pääseda,
on keel see, mis meie elu juhatab.
Meie keelt võrreldakse Jakoobuse kirjas
suure laeva tüüriga.
Laev võib olla tohutult suur,
ometi juhitakse seda väikese tüüriga.
Meie keel on see, mis juhib meie elu.
Kui oled soos või uppumas lootusetuse sohu,
siis väljapääsutee saab alguse sinu sõnadest.
Rääkisin just hiljaaegu ühe naisega, kes ütles:
"Jumal ei hooli minust niikuinii! Jumal ei taha mulle head!"
Ta oli nutu äärel: "Jumal ei hooli ikkagi!
Ma ei saa kunagi tunda Tema ligiolu!
Ta ei hooli minust!"
Ma võtsin tema sõnadest kinni:
"Tee proovi, hea sõber ja hakka teistmoodi rääkima!"
Hakka kasvõi vaid prooviks ütlema: "Tänu, Jeesus, et oled siin!
Tänu, et hoolitsed minu eest! Tänu, et saan tulla Su ligi!
Tänu, et hoiad mind süles! Tänu, et mul pole viga midagi!"
Kuigi ta oli algul üsna tõrjuv, hakkas ta siiski nii tegema.
Ta ütles: "Olgu, ma proovin."
Ta ütleski: "Tänu, Jeesus, et Sina oled siin
ja ma ei pea muretsema!
Tänu, et Sa oled minu lähedal!"
Korraga ta tundiski Jeesuse ligiolu ja kogu hirm oli kadunud.
Ta rääkis edasi ja kiigutas end Issanda imelises ligiolus.
Selle peale ei kulunud minutitki ja ta oli juba sealt soost väljas.
Ankur, mis sind soost välja tõmbab, on sinu enese sõnades.
Pead hakkama kuulutama Jumala Sõna.
Ma tean, et see ei ole alati kerge.
Eriti siis, kui lained käivad kõrgelt ja tundub, et siit pole väljapääsu.
Väljapääs ei tule sel kombel,
et supermees tuleb appi ja paneb su elus asjad korda.
Hoopis nii, et hakkad kuulutama usku, lootust ja Jumala Sõna.
Korraga märkad, et oledki kõrgemal, mitte enam seal all.
Imeline!
Olge Sõna tegijad!
Võime olla Jumala Sõna tegijad.
Mitte ainult kuuljad,
vaid saame ka teha lihtsalt Jumala Sõna järgi.
Ja just see pöörab meie elulaeva suuna.
Lugesid Matteuse evangeeliumist:
"Igaüks nüüd, kes neid mu sõnu kuuleb
ja nende järgi teeb,
sarnaneb aruka mehega, kes ehitas oma maja kaljule."
Muidugi meie lihalikule loomusele ja meile endale oleks toredam,
kui elus oleks kõik alati korras.
Aga ma ei usu, et oleks keegi, kellel kogu aeg oleks kõik korras.
Seetõttu Jeesus ütlebki, et me ei peaks rajama oma elu
olukordade, emotsioonide ja tunnete peale,
vaid Tema Sõna peale.
Jeesus ütleb, et peaksime olema Sõna tegijad, mitte vaid kuuljad.
Samast räägitakse Jakoobuse kirjas. Jakoobus ütleb päris otsesõnu:
"Iga inimene olgu aga kärmas kuulama,
pikaldane rääkima, pikaldane vihastama." Jk.1:19
Jaakobuse 1:22
"Aga olge sõna tegijad ja mitte üksnes kuuljad,
pettes iseendid."
Mida ta sellega mõtleb?
Kui kuuleme näiteks toredat jutlust sellest,
et Jumal tahab tervendada ja leiame Piiblist häid kirjakohti,
kus räägitakse, et Ta on kandnud kõik meie haigused jne.
Sõna tegija on see, kes haarab sellest kinni ja usub,
aga kuulaja, kes vaid kuuleb.
Olen selliseid palju kohanud,
kes isegi ei mäleta pärast, mida koosolekul räägiti,
või kui nad ongi haaranud mõnest tõotusest kinni,
siiski unustavad selle.
Issand tahab, et me oleksime Sõna tegijad -
need, kes hoiavad Tema Sõnast kinni olukordadele vaatamata.
Siin öeldakse ka nii:
"Sest kui keegi sõna kuuleb, aga selle järgi ei tee,
siis ta sarnaneb mehega,
kes vaatleb oma ihulikku palet peeglist.
Ta vaatles ennast, läks minema ja unustas varsti, missugune ta oli."
Leiame mõne imelise lubaduse -
nt. "Jumal täidab kõik minu vajadused oma armu rikkust mööda."
Vägev!
Aga kui järgmisel päeval kontol polegi seda raha
või ei saanudki seda töökohta, mida taotlesime ja soovisime,
siis me enam ei usu sellesse.
Me vaatame Jumala Sõna peeglit ja innustume,
aga unustame peagi, mis seal kirjas oli.
Oleme oma elus pidanud tõesti juurduma sellesse Sõnasse,
hambad ristis ja nagu Joy ka vahel hambaid krigistades.
Peame taguma neid tõotusi omale pähe ja kõvasse südamesse,
muudkui vaatama seda Sõna peeglit
ja kui vahel vaatangi olukordadele, siis uuesti vaatama Jumala Sõna.
Tead, mis selles imeline on?
See, et mõttemaailm muutub ja kõne hakkab muutuma.
Elu hakkab muutuma selle Sõna sarnaseks.
Tasapisi muutuvad mõtted
ja asjad, mis enne olid rasked, ei olegi enam nii rasked.
Sellised asjad, mis enne ei tundunud usutavad,
on iseenesestmõistetavad.
Täiesti iseenesestmõistetavad.
Mäletan, kuidas juurdusime Jumala Sõnasse
ja meil oli tõesti palju usku.
Meenub, et vahel polnud meil millestki rääkida.
Olime ju usuelu alguseski harjunud, et rääkisime muredest ja vaevadest
nng analüüsisime neid, aga korraga neid enam ei olnud.
Piibel ütleb, et me ei peaks muganduma selle praeguse ajaga;
me ei peaks muganduma ka valitsevate olukordadega,
vaid uurima, mis on Jumala tahe ja mis on täiuslik.
Jumala tahe on alati täiuslik. See on hea ja kasulik.
Jumala tahe on alati hea, kasulik ja täiuslik.
Juurdu sellesse,
kuigi siis pole muid jututeemasid peale üheskoos Issanda ülistamise.
Meist said sellised lihtsakoelised ja meie mõtted muutusid lihtsaks.
Need on Jumala Sõna mõtted.
Aga imeline on, et Jumala Sõna tegija
tahab neid asju südamest teha.
Me tahame elada Jumala Sõna järgi. See on meie jaoks loomulik olek.
Oma südames ma tahangi olla igavesti sinu naine
ega taha vaadata kedagi teist naabrimeest.
Südames ma tahangi olla hea ja armastav ema,
mitte kärkida ja paukuda.
Südames ma tahangi elada usuga täidetuna.
Mu süda tõesti igatseb seda Jumalale meelepärast elu.
See ei ole nii, et pean ennast sundima ja ponnistama.
Ma joondun Jumala Sõna järgi ja õigupoolest lõõgastun niimoodi.
Lugesin eile Õpetussõnu.
Kui seda raamatut lugeda,
siis seal soovitatakse palju kordi otsida tarkust ja teadmiste algust,
mis on tarkuse otsimine.
Kui loed Õpetussõnade raamatut, siis seal tuleb esile mõte,
et Jumala kõik sõnad ja käsud on meie jaoks,
et meil oleks hea ja õnnistatud elu.
Kui seda märkad kuulates jutlusi või lugedes Sõna,
siis see on selleks, et saaksid elada veel õnnistatumat
ja veel vabamat ning imelisemat elu.
Pole nii, et kui neid täidad, siis meeldid Jumalale enam.
Täida neid, tee nende järgi ja sul läheb hästi.
Jumal teab, mis on elus mõistlik ja mis ei ole.
Jumal teab, mis on meile kasulik ja mis ei ole kasulik.
Iga kord, kui märkad Jumala Sõnast, et Sinu elu ei ole selline,
siis paranda kohe meelt ja ela nii.
Mitte, et Jumalale rohkem meeldida.
Jumal armastab sind kogu aeg sama palju,
aga seepärast, et see tasub end ära! Eks ole.
Seetõttu olen ise alati elevil, kui leian Piiblist midagi uut.
Olgu see siis sõnum, mis sunnib mind meelt parandama või mitte.
Tänu Issandale, et saan vabaneda ka sellest asjast
ja elada veel paremat elu kui seni! - Nii see on. Palvetame.
Tänu, et Sa kinnitad meile kõigile, et me haaraksime Su Sõnast kinni!
Tänu, Issand, et Sinu ülalt tulev tarkus ajab kõik hirmu minema
ja Sinu tarkus ei kahtle.
See raamat, Issand, on täis Sinu ülalt tulevat tarkust.
Me palume, et me kõik võiksime juurduda Sinu Sõnasse
ja olla Sõna tegijad, mitte ainult kuuljad.
Issand, vabasta meid kõiki valest süütundest ja sooritamisest,
et võiksime nautida Sinu tarkust ja ammutada sellest ning kasvada usus.
Et saaksime kõik kasvada vabaduses.
Tänu, Issand, et õnnistad igaüht meist oma Püha Vaimu ligioluga
ja vabadusega just nüüd,
Jeesuse nimel, aamen.
Issand tõesti on hea.
Kui rääkisime Sõna tegemisest, siis on hea teada,
et Jumala Sõna ütleb otse, et Ta armastab rõõmsat andjat.
Jumal armastab seda, kui tahame rõõmuga anda.
Oleme näinud oma eludes, et mida rohkem Jumal õnnistab,
seda suurem rõõm on meil anda.
Kui sul on täna rõõmu anda TV7 töö heaks,
võid helistada annetustelefonile 900 1777 (7 eur)
Võid annetada ka ekraanile tulevate Taevas TV7 kontonumbrite kaudu.
Ole rõõmus ja tea, et kui sina annad,
siis Jumal rõõmustab!
Issand ka tasub igaühele, kes külvab Tema riigi töö heaks.
Ole õnnistatud Jeesuse nimel!
Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7
Tõlge: Meeli Martin