JUMAL KÕNELEB
Tere! Kas teadsid, et Jumala riiki ehitatakse usus?
Jumala riiki ei saa ehitada füüsiliste vaid nn usu lihastega.
Usk on hoopis teine asi, kui meie oma jõud.
Usk on miski, mis tuleb Jumalalt ja Tema Sõnast.
Oleme sellest rääkinud juba palju.
Oleme rääkinud, kust usk tuleb.
See tuleb Jumala Sõnast.
Oleme rääkinud, millest usk sünnib.
See sünnib siis, kui teame, milline on Jumala tahe.
Oleme rääkinud, et peame lugema Sõna.
Sõna on kui seeme ja kui loeme seda,
kannab see seemnele vastavat vilja.
Igaüks meist tahaks kindlasti rohkem usku.
Tahan kasvada ja näha rohkem Jumala riiki enda ja teiste eludes.
Selleks on vaja usku.
Mis siis edasi? Teame, kust usk tuleb.
Võime võtta selle vastu ja lugeda Jumala Sõna.
Võime usus kasvada.
Kuidas on lood aga siis, kui olen palvetanud millegi eest:
tervenemist, majanduslikku abi või hoopis midagi muud,
mille jaoks tõesti vajan usku ja midagi ei paista toimuvat?
Sõna ütleb kõigele muule lisaks Jakoobuse 1:6:
"Aga ta palugu usus, ilma kahtlemata,
sest kahtleja sarnaneb tuule tõstetud ja sinna-tänna paisatud merelainega.
Selline inimene ärgu ometi arvaku, et ta midagi saab Issandalt,
ta on hingelt kaksipidine mees, ebakindel kõigil oma teedel."
Matteuse evangeelium 21:21:
"Aga Jeesus vastas neile:
"Tõesti, ma ütlen teile, kui teil oleks usku
ja te ei mõtleks kaksipidi, siis te ei teeks üksnes seda,
mis juhtus viigipuule, vaid kui te sellele mäele ütleksite:
"Kerki ja kukuta end merre!", siis see sünniks."
Ma tõin selle juba eelmise saate lõpus välja,
et Sõna tõesti ütleb karmilt, et me ei saa midagi, kui kahtleme.
See tekitab muidugi mõtte, et siis ei saa ma ju kunagi midagi.
Me ei lähe selle mõttega kaasa, sest oleme piisavalt põikpäised.
Peab ju olema midagi veel, sest me kõik kahtleme vahel.
Kui kõik sõltuks kahtlemisest, siis ei saaks me mingeid vastuseid.
Ometi me ju saame, siis peab olema veel midagi.
Markuse evangeelium 11:23.
"Tõesti, ma ütlen teile, kes iganes ütleb tollele mäele.."
Mägi on probleem meie elus või asi, mille pärast palvetame.
"kes iganes ütleb tollele mäele: "Kerki ja kukuta end merre!"
ega kõhkle oma südames.."
Siin on kirjutatud "südames".
Tähtis on tähele panna "ega kõhkle oma südames".
Siin pole kirjas: "ega kõhkleks oma peas".
Kuigi ma vahel kõhklen peas
ja mõtted kõiguvad nagu lained, mis käivad üles ja alla,
Minu süda aga..
Süda ehk uuestisündinud vaim on minus kindel.
Tõelise, Jumalast pärineva usu
tunneb ära sellest, et see on siin sisemise kindlusena,
mis ei kõigu, isegi kui olukorrad on erilised.
Kindel usaldus, mis sünnib Jumala Sõnast.
Meie südames, mitte peas.
See on tõesti oluline.
Kuigi su peas on erinevaid mõtteid, ei tähenda see, et sul poleks usku
või sa ei saaks sellegipoolest palvevastuseid.
Me peame nüüd arutama, mis asi on see kõhklemine?
Mis on see lainetav usk ning kahtlemine,
mis võib takistada palvevastuste saamist.
Mis see on?
Siin on juttu kaksipidisest meelest.
Selle all mõeldakse lihtsalt seda,
et vaatamata seiklevatest mõtetest mis on meie palve ja usu vastu,
siis ikkagi Jumala Sõnas püsides me hoiame oma usust kinni.
Oleme merelainete sarnased, kui hakkame rääkima midagi muud.
Kõhklemine on usu vastu rääkimine.
Esiteks on näiteks see, et palvetame heal eesmärgil.
Palvetame midagi Jumala Sõna kohaselt.
Nt palun sugulastele päästet.
"Issand, päästa mu sugulased, Jeesuse nimel!
Tean, et see on Sinu tahe, et ükski ei saaks hukka.
See on Su Sõna tõotus.
Tänu, et Sa puudutad ja päästad mu sugulased!"
Läheb nädal, paar, kolm või mõni aasta ja midagi ei toimu.
Kui tahan hoida oma usust kinni,
siis ei tohi ma rääkida selle vastu, öeldes, et sellest ei tule midagi.
"Sest ei tule midagi välja, nemad ei hakka kunagi uskuma!
Issand ei kuulnud mu palvet! Sellest ei saa asja."
Sedasi ma käin lainena alla
ning on oht, et mu süda paadub, pettub ja annab alla.
See on esimene asi.
"Aga ta palugu usus, ilma kahtlemata,
sest kahtleja sarnaneb tuule tõstetud ja sinna-tänna paisatud merelainega."
Teame, et lained käivad üles ja alla, ikka üles ja alla.
Mõtleme, et mul on vastus ja siis jälle ei ole seda vastust.
Mõtleme: "Jumal aitab mind!"
Järgmisel hommikul: "Ta ei aita!"
Selline on üles-alla lainetav kõhklus.
See on nagu kaks mõtet.
Kaks mõtet samaaegselt.
Issand soovitab meil üks neist nn lukku panna,
et me kinnitaks südames ja meeles Jumala Sõna kohase mõtte.
Kas joondun Jumala Sõna järgi
või oma peas liikuvate kõhkluste ja lainete järgi?
Ma muidugi tahan joonduda Jumala imeliste tõotuste järgi.
Ma usun Jumalasse.
Nii ma hakkan rohkem tankima ja rääkima Sõna,
hakkan rohkem joonduma selle järgi,
lukustan selle oma meeles ja südames.
Algus on tõeliselt raske.
Oleme harjunud kõige nähtavaga ja elame kogu aeg selle järgi.
Koguduses me võib-olla ülistame ja saame veidi rõõmu Issandas.
Pisut piserdatakse rõõmu meile ja siis me jätkame nähtava järgi.
Võime leida tasase elu,
milles meie süda ja meel on pandud lukku Jumala Sõna külge.
Siis hakkavad sündima imed,
meie eludes sünnivad Sõna kohased asjad.
Kui tuleb hirm, vaevavad olukorrad
ja tundub, et midagi ei tule välja, siis peab olema ettevaatlik.
Peaksime uuesti haarama kinni Jumala Sõnast,
kuulama ülistust ja tegema midagi, et saaksime kinnitust oma usule.
Peame vaatama,
et me ei läheks allamäge, kui me mitte üksnes ei mõtle
vaid lausa häälega ütleme välja neid hirme.
Kahtlemine ei tähenda kõhklevate mõtete olemasolu.
Palvevastuseid takistavas kõhklemises anname alla
ja hakkame rääkima neid negatiivseid olukordi
ning usume neisse rohkem kui Jumala Sõnasse.
Räägime neid lausa kõva häälega.
Muudkui haliseme ja usk mureneb.
Olen ise märganud enese elus, et nii läheb negatiivselt rääkides.
See õõnestab mu usku.
Lainetus on nagu murede ja vaevade torm.
Teame, kuidas see tundub, kui muremõtete torm möllab
ja mu peas keerlevad kõhklevad ja lootusetuse mõtted.
Peas keerlevad mured, hädad, lootusetus ja ebausk.
Ebausk on raske asi.
Miski, mis halvab meie meele ning rõhub.
Ebausk paneb mõtlema:
"Appi! See läheb nüüd metsa. See ei õnnestu. Kui kohutav!"
See pole üldse tore asi.
Seetõttu on oluline,
et veedame aega Issandaga ning Piiblis piisavalt kaua.
Ebausk kaob meist ja meeltetorm rahuneb
Usk toob imelise rahu ja hingamise usus.
Torm ja lained rahunevad.
Jesaja 7:9 öeldakse nii: "Kui te ei usu, siis te ei püsi!”
Me ju teame, et kui me ei usu, siis tulemus on hirm ja masendus.
Oluline on saavutada meele tasakaal ja rahu usu rajal.
Usk pole midagi sellist, mis käib ainult usklike kohta.
Iga inimene usub midagi,
et eluga toime tulla ja loota helgemat tulevikku.
Kui elada sellises riigis, kus on rahutused või isegi sõda,
on tõesti vaja usku ja lootust, seega pole see ainult usklike teema.
Iga inimene vajab iga päev usku kõigi argiaskeldustega seoses.
Selleks et jaksaksime tööle minna ja meil läheks seal hästi,
ühtlasi et lapsed jõuaksid turvaliselt koolist koju.
Igasugustes argielu puudutavates asjades.
Sel hetkel, kui vajame aga üleloomulikku usku,
kui väljakutsed on eriti suured, siis on õnneks meil Jumal abiks.
Esimene asi "usuravilas"
on meie südameusk, mitte mõistuseusk.
Südameusk vabastab meid palju.
Kui me hoiame sellest kinni, siis me saame ka vastuse.
Teiseks, usus ei ole küsimus meie usus iseendasse.
Ka mitte usus minu oma usku.
Usk on Jumala usaldamine.
Ma olen ise ka kunagi
üritanud ise uskuda ja usaldada minu enda usku.
Arvanud, et oma usuga panen ma imed sündima.
Ei! Usaldus Jumalasse paneb imed sündima.
Nagu ütlesid, et meil kõigil
on täiesti tavalises igapäevaelus väljakutseid.
Pereelus, abielus, vaimse tervisega, õppimisega ning tööeluga.
Kõigi argiaskeldustega, kas või kodu eest hoolitsemisega.
Need asjad nõuavad meilt jõudu ja pingutamist.
Vajame ka tarkust inimsuhetes nii omavahel, tööl kui kodus.
Peale argieluasjade,
on meil igaühel ka ülesanne, kutsumus Jumalalt.
See võib olla ülesanne jagada armastust ja armu
oma naabrile või mõnele muule inimesele.
Kõigi argiaskelduste, väljakutsete
ja nõudmistega tegelemiseks on vaja jõudu ja usku.
Mõtleme näiteks Moosesele.
Tal oli keeruline ülesanne.
Ta pidi juhtima rahva Egiptuse orjusest tõotatud maale.
Vabadusse ja ka turvalisse kohta.
Kui ta juhtis Iisraeli rahva sealt orjusest välja,
siis see polnud nii, et Jumal saatis nad valmis hotelli,
kus olid valmis punased vaibad ja lihapraed.
Kõik on valmis ning teenindage end ise.
See teekond viis hoopis kõrbe.
Mooses ei teadnud,
kust saada toitu või öömaja eesolevaks teekonnaks.
Kuidas ja kuhu ma juhatan 3 miljonit inimest?
Oli vast ülesanne!
Milline pidi olema usumõõt,
et Mooses üldse julgeks minna sellist asja tegema.
Mõistan Moosese olukorrale mõeldes,
miks tal oli vaja vahepeal veeta 40 päeva palves Issanda ees.
Ta ei oleks muidu kuidagi toime tulnud.
Ta pidi nn tankima end Issanda ligiolu ja Jumala Sõnaga.
Ta pidi olema kindel selles, et ta tõesti on ikka õigel teel
ja kõik läheb korda ning Issand tõesti aitab teda.
Jumal on tõesti olemas ja on koos temaga.
Muud moodi ta poleks suutnud.
Nii on see ka meie eludes.
Me vajame jõudu ja tarkust, jumalikku julgust ning usku,
et me saaksime hakkama argipäeva väljakutsetega.
Usk on tõesti Jumala usaldamine.
Joy mainis just, et Mooses usaldas Jumalat
ja sama tegi ka Aabraham ja Noa.
Usaldus ei ole ebamääraselt mingisse olendisse uskumine.
Piibel ütleb, et Jeesus on Jumala Sõna.
"Alguses oli Sõna ja Sõna oli Jumal."
Samamoodi haarad kinni ja usaldad Jumalat.
Sama tingimusteta ja kindlalt
võid haarata kinni igast Ta Sõnast ja tõotusest.
Kui toetud Jumala Sõnale, siis sa toetudki Jumalale.
Kui usaldad Jumala Sõna, siis usaldad Jumalat.
Ta ei saa isegi valetada. Iga Ta sõna on tõde.
Kui kinnitud Jumala Sõnast, siis haarad kinni Jumalast.
Sa usaldad Teda ennast.
Seda on väga oluline mõista.
Tema Sõna ja Ta ise on üks.
Imeline on teada ka seda, et olgugi see raamat on iidne,
siis Jumal on ikka sama eile, täna ja igavesti.
Tema Sõna ja lubadused on samad eile, täna ja igavesti.
Nii sulle, su lastele ja lastelastele.
Need sõnad on mõeldud kõigile
ja need kehtivad tänapäeval sama palju kui kirjutamise ajal.
Need säilivad igavesti.
See on meil olev usk ja tugi.
Kui hakkame mõtlema, siis on üsna lihtne masenduda.
Allaandmine on lihtsam valik.
Ma ei pea üldsegi pingutama, et tahaksin alla anda.
See käib iseenesest.
Kui lasen end lõdvaks ja hakkan mõtlema elumuredele,
siis polegi muud teha, kui lasta minna ja masendus tuleb.
Lõpuks annangi alla.
Virisemine on samuti kerge.
Kui lasen suust välja selle, mis võib-olla mu peas keerleb.
Sealt tuleb nurinat.
See käib üsna loomulikult, iseenesest ja pingutamata.
Teiste süüdistaminegi on kerge.
Väga lihtne on süüdistada sind või isegi Jumalat.
See tuleb loomulikult.
Väljakutsetele vaatamata
ja keset elutorme püsime kindlana, et ma ei hakka teisi süüdistama,
ega virisema ja nurisema, ei anna alla või masendu.
See nõuab jõudu.
Minul see küll ei käi iseenesest.
See nõuab jõudu ja usku.
Ma tõesti vajan usku ja jõudu, et tulla toime.
Seega on tähtis, et jõu saamiseks me süveneme ja elame Sõnas.
Siit ju tuleb vägi, usk, innustus ja hingamine.
Ma tahaksin veel jutustada ühe julgustava loo Piiblist. Sobib?
Räägi muidugi.
See kirjakoht ja lugu innustab mind väga palju.
Jutt on Taaveti sõjakangelastest.
Üks neist oli nimega Eleasar.
Temast räägitakse Esimeses Ajaraamatus 11:13.
"Tema (Eleasar) oli koos Taavetiga Pas-Dammimis,
kui vilistid olid sinna kogunenud sõdima.
Seal oli põllujagu, täis otra.
Rahvas põgenes vilistite eest,
aga nemad asusid keset põllujagu, päästsid selle ja lõid vilistid maha.
Nõnda andis Issand suure võidu."
Taaveti kangelane Eleasar seisis keset odrapõldu.
Kui kõik teised põgenesid vilistite eest, jäi tema põllule.
Põld on võrdpilt Jumala lubadustest.
Sellest, mis kuulus Eleasarile.
Ma ei tea, kas see oli tema vanavanemate maatükk ja põld,
aga ta oli igatahes otsustanud, et seda maatükki ta ei anna käest.
Taavet oli temaga koos ja nad võitlesid selle põllu eest.
Piibel ütleb, et nad said suure võidu.
Sama lugu räägitakse ka Teises Saamueli raamatus 23:10.
"..jäi tema paigale ja lõi vilisteid,
kuni ta käsi väsis ja kangestus mõõga külge.
Ja Issand andis sel päeval suure võidu ning rahvas pöördus
tema järel tagasi veel ainult riisuma."
Saaki võtma.
Minu meelest on see nii julgustav näide.
See on, nagu Eleasar oleks leidnud Piiblist mõne lubaduse:
"Ohoo, Jumal tahab mindki tervendada!"
Nagu Piiblis öeldakse: Sõna on vaimumõõk.
Kui olukorrad tulevad su poole,
"vilistid" ründavad metsiku jõuga, aga ta haarab Jumala Sõnast:
"Mina ei tagane, sest see põld ja see tõotus kuulub mulle!
Issand ütleb, et Tema täidab
kõik minu vajadused oma rikkust mööda!"
Sinul võib olla oma "põld".
Oled ehk leidnud Jumala lubaduse
ja kuulnud meie saatest, et Jumal tõotab sind tervendada.
Oled kuulnud, et Filipi 4:19 ütleb,
et Ta tahab täita kõik su vajadused, ja nüüd on sul see tõotusepõld.
See tõotus kuulub sulle.
Haara Jumala Sõna mõõk ja ütle: "Ma usun sellesse!
See on Jumala Sõna ja ma ei anna alla!"
Nagu Taavet oli Eleasari kõrval,
nii on Issand Jeesus ise kuningana sinu kõrval.
Kui võitled ja hoiad sellest mõõgast kinni,
ega anna alla, siis Issand annab sulle suure võidu!
Imeline on see,
et kui sina saad suure võidu, siis ka teised saavad saagist osa.
Õnnistusest jagub ka teistele.
Sa võid julgustada teisi ja öelda: "See toimib!"
Jumal on minu tervendaja.
Ta on ka sinu tervendaja!
Jumal täitis minu vajadused.
Ta tahab täita ka sinu vajadused!
Ära anna alla!
Mõnikord on vaja suruda kannad maha
ja seista nn tõotustepõllulapil ning mitte alla anda.
Jumala Sõna mõõk on meie käes, kuni see kangestub meie käe külge.
Minu meelest on imeline mõelda,
et see põllulapp on nagu meie elu ja kangelased võitlesid elu eest.
Mõnikord meiegi võitleme elu eest.
Imeline on ka, et nad võitlevad kuninga eest.
Meiegi teeme seda.
Võitleme oma Kuninga poolel head usuvõitlust.
Võitleme vaimselt head usuvõitlust.
Just nii see on.
Palvetame nüüd.
Nad võitlesid vaenlase vastu.
Küsimus pole selles, et me peaksime võitlema,
et Jumal vastaks meile või Ta viimaks kuuleks meid.
Meil on vaenlane,
kes püüab meid masendada ja meie usku õõnestada.
Nüüd tahame aga palvetada, et sinu usk ei jookseks tühja
ja sa saaksid näha, et Jumal, kes päästis Eleasari ja Taaveti
ning andis neile suure võidu, on sama Jumal sinugi elus.
Tänu, Taevaisa, et Sa ei muutu ja et Su Sõna ei muutu.
Tänu, Issand, et Sina ja Su Sõna, olete üks!
Tänu, Issand, et sa julgustad meid!
Kui me haarame Su lubadustest, siis Sa oled meie kõrval.
Tänan, Issand, et Sa õnnistad iga usuvõitlejat praegusel hetkel!
Olgu olukord, milline tahes neil või meil siin oma elus.
Tänu, Issand, et Sina hoiad meid püsti
ja kinnitad meie usku oma Sõna kaudu!
Tänu, Issand, et Sinu kaudu me saame suure võidu.
Sina saad sellest kogu au!
Jeesuse nimel, aamen.
Issand on tõesti võitja.
Ta on kuningate Kuningas ja isandate Issand.
Kui oled saanud julgustust selle või mõne teise TV7 saate kaudu
ja tahaksid mingil moel tänada, siis võid lihtsalt toetada TV7 tööd.
See on lihtne viis tänada.
Võid näiteks helistada annetustelefoninumbril 900 1777
Kõne hind Eestis on 7 eurot.
Võid kasutada kontonumbreid, mida näed kohe ekraanil.
Tea tõesti, et Issand on sinuga
ja Ta annab sulle suure võidu, kui sa ei anna alla.
Ole õnnistatud, Jeesuse nimel!
Swedbank EE052200221048388411 SEB EE441010220109461019 Saaja: Taevas TV7
Tõlge: Meeli ja Marko Martin