JUMAL KÕNELEB
Tere jälle!
Tore taas kohtuda ja näha vähemalt Joy'd ning loota,
et sinagi oled kusagil teisel pool teleriruutu.
Jätkame huvitaval teemal, millega möödunud korral alustasime -
nimelt sellest, kus on Jumala riik.
Rääkisime Taevariigist ja sellest, et Jeesus ütles,
et Jumalariik on seestpidi meie sees. Taevariik pole üksnes see,
kuhu pääseme kord peale surma, kui meie aeg kätte jõuab.
Sõna õpetab ja Jeesus ise õpetab, et Taevariik on tulnud lähedale
ja on lausa meis.
Sellega täna jätkame.
Rääkides taevariigist, võiksin öelda, et ka minule on tõde sellest
tasapisi avanenud ja kasvanud. Arusaamine sellest reaalsusest,
mis on füüsilise tõelisuse teisel pool, on kasvanud kogu aeg.
Seda võib võrrelda välismaale kolimisega.
Teisele maale, võõrale maale, täiesti võõrasse kultuuri.
Erinevustega kohanemine võtaks päris kaua aega.
Peaks õppima selgeks uue keele. - Uus keel, uus kultuur, uus kliima.
- Uus kuningas. - Uus valitseja. - Uued seadused. - Ka seadused.
Erinevad seadused. - Loodetavasti on kliima soojem.
See on sarnane olukord.
Piiblist lugesime viimati KL.1:13 ühe koha,
kus öeldakse, et meid on viidud pimeduse meelevallast
Jumala armsa Poja kuningriiki. Me oleme seega tegelikult
uues kuningriigis, kus on uued seadused, uus vaimsus, uus kliima, uus kultuur
ja peamise asjana - uus valitseja.
See võib tunduda võõrana. Tean seda omast käest.
Saades päästetud, tuleme ilmalikust kultuurist, räägime selle keelt
ja käitume nagu seal kombeks ning kohanemine on protsess.
Imeline on teada, et meil on uus kodakondsus.
Imeline, et Taevariik on tõesti siin ja praegu.
Me võime kogeda kõike head, mida see sisaldab siin ja praegu.
Võime elada aina rohkem selles, ilma kuhugi kadumata.
Pole vaja minna kloostrisse mediteerima, kuna Taevariik on seespidi meie sees.
See on õigus, rahu ja rõõm Pühas Vaimus.
Nii et see on siin. See võib tunduda sulle võõra mõttena
ja võõra kultuurina, aga oota vaid! Palveta julgesti, sest Jeesus ütleb,
et Taevariiki tuleb paluda: Sinu riik tulgu!
- Sinu tahtmine sündigu,
nagu maa peal, nõnda ka Taevas.
Ma sellegipoolest ei mõista seda.
Siin on taas konflikt.
See füüsiline maailm ja kõik need raskused ja väljakutsed,
mille keskel me elame.
Kõik haigused, kõik raskus ja riiud
ning kõik see, millega me võitleme igal päeval.
Mida see tegelikult tähendab?
Kuidas võib Jeesus öelda, et Taevariik on nüüd siin
ja teid on juba asetatud sellesse armsa Poja kuningriiki. Kuidas?
Ma olen ju siin kõigi nende raskuste keskel.
Taas see vastuolu selle vahel, mida Jeesus Piiblis ütleb
ja selle vahel, mida ma tunnen, mida mu ihu ja rahakott ütlevad.
Mida see tähendab?
Leidsin sellise kirjakoha 2Kr.4:8,
kus väljakutseterohke eluga Paulus kirjutab:
"Meid ahistatakse igati, kuid me ei ole kitsikuses;
me oleme nõutud, kuid mitte meeleheitel; meid kiusatakse taga,
kuid me pole hüljatud; meid rõhutakse maha, kuid me ei hukku."
Ja see jätkub salmis 16: "Seepärast me ei tüdi,
vaid kuigi meie väline inimene kulub,
uueneb seesmine inimene ometi päev - päevalt.
Sest see praeguse hetke kerge ahistus saavutab meile
määratult suure igavese au, meile, kes me ei pea silmas nähtavat,
vaid nähtamatut, sest nähtav on mööduv,
nähtamatu aga igavene."
Me ei vaata nähtavat - ajalikku. Vaatame nähtamatut.
Oleme nõutud, aga mitte lootuseta, ahistuses, aga mitte kitsikuses.
Mida ta sellega mõtleb? - Paulus tõstab justkui esile,
et on olemas ka vaimumaailm. Reaalsus, kuhu meil on sissepääs
uuestisünni kaudu.
Jeesus nimelt ütleb Jh.3:3 Tõesti, tõesti, ma ütlen sulle,
kes ei sünni ülalt, ei või näha Jumala riiki.”
Jeesus ei mõtle üksnes seda, et peame uuesti sündima selleks,
et kunagi pääseda Jumalariiki,
vaid Ta ütleb, et see ei saa näha Jumalariiki.
Nagu Joy ütles - peaksime vaatama Taevaseid asju, mitte maiseid.
Peame vaatama sellele, mis on ülal.
Jumala tahe on, et me võtaksime Jeesuse vastu ning meie vaim saab
uuesti sündida. Igas inimeses on 3 osa: on ihu (füüsiline ihu),
siis on hing, mis hõlmb meie tahet ja tundeid. Aga see pole kõik.
Psühholoogiat õppides oli meil eriline kursus toreda proffessoriga,
kes märkas, et me olime eriliselt mõtisklev kamp.
Ta kutsus meid kokku ja märkas, et olime kõik midagi otsimas.
Hakkasime otsima, mis see inimene lõppude lõpuks siis ikkagi on.
Leidsime, et see on keha. Seda oli kerge leida.
Leidsime ka tahte ja tunded ehk hinge. Meie seas polnud ühtegi usklikku.
Ja midagi muud me ei leidnudki. - Midagi jäi puudu.
Me teadsime, et peab olema veel midagi, mida me ei leidnud.
Just selle juurde tahtsingi jõuda. Me kõik olime pettunud.
Kas see ongi kõik? Kas olemegi vaid hing, millel on tahe ja tunded
ning mis elab kehas. Ja ongi kõik.
Miks me olime pettunud?
Sest see ei andnud elule mitte mingisugust tähendust.
Aga Jumala armust tulime me mõlemad usule.
Meie vaim sai uuesti sündida. Meis kõigis on vaim, mis on surnud ajani,
kui see sünnib uuesti Jeesuse vere kaudu. Uskudes Jeesusesse.
Meie vaim sünnib uuesti
ja vaimu kaudu võid ka sina näha Jumala riiki.
Mäletan, et kui see juhtus, siis tundus, nagu minus oleks ärganud
justkui seitsmes meel. Kas meeleelundeid on kuus?
Direktorihärra, kas pole mitte kuus põhi-meelt?
Usuletuleku järel oleks nagu avaldunud uus meel, midagi uut.
Täiesti uus maailm. See on vaim.
Vaim, mis sünnib uuesti ülalt.
Jeesus ütleb, et ilma selleta ei või me näha Jumala riiki. Aga kui oled uuestisündinud,
siis sa võid näha. Jumala riik on siin ja praegu.
See on tõesti nagu teine kultuur, sest kui me ei veeda aega Jumala Sõnas
ja palves ja koguduses usklike keskel, siis me ei õpi tundma
seda uut kultuuri ja maailma. Seda Taevariiki. Või mis?
Me peame olema seal, et me õpiksime seda tundma.
Sinna pääseb vaid vaimu kaudu palves, Piiblit lugedes, koguduse koosolekuil.
Sinna ei pääse telekat vaadates ja lihtsalt olles.
Peame toitma oma vaimu ja olema seal Jumala riigi ligi,
et seda tundma õppida ja pääseda enam ja enam selle sisse.
Nii juhtus meiegagi. Ja on siiani iga päev nii.
Kui veel mõelda Paulusest, kui ta oli koos Siilasega vanglas.
Neid oli piitsutatud ja nad olid kindlasti hirmsates valudes.
Võimalik, et neil olid jaladki pakkus. Kui ma oleks nende asemel,
siis ma kindlasti masenduksin, mõeldes, et Jumal on mind maha jätnud.
Sellest ei tule midagi ja vaata, kuidas elu mind halvasti kohtleb.
Nutaksin ja oleksin valudes. Aga mida Paulus ja Siilas tegid?
Nad ülistasid Jumalat kogu selle valu ja vaeva keskel.
Kuidas nad said ülistada Jumalat?
Kas just seetõttu, et nad nägid midagi muud?
Ja mis sündis, kui nad Jumalat ülistasid? Maavärin.
Ja kõikide ahelad vallandusid. Kui Jumala palge ees
Taevas ja maa kohtusid, siis see füüsiline maailm muutus
ahelad langesid ja kõik said vabaks. Või näiteks Stefanos.
Ap.7:55 Kui Stefanost kividega loobiti siis:
"...täis Püha Vaimu, vaatas ainiti taevasse
ja nägi Jumala kirkust
ning Jeesust seismas Jumala paremal käel".
Samal ajal, kui need kivid lendasid ja ta oli suremas, tõsiselt halvas olukorras,
vaatas ta üles taevasse ja nägi Jeesust Jumala paremal käel
ning seejäre heitis hinge. Ja kirjutatud on, et kõik,
kes Suurkohtus istusid, nägid tema palge olevat nagu ingli oma.
Ta nägi jällegi midagi muud keset raskusi ja valu.
Just see kasvamisprotsess on meile, usklikele, väljakutseks.
Raskustesse sattudes on meil 2 varianti. Kas vaatame neid raskeid olukordi
ja laseme neil end masendada ja muretsema panna
või otsime Jumalat just neis olukordades.
Otsime Temalt julgustust, abi ja tarkust just selle olukorra jaoks.
Seda saades haarame sellest kinni.
Sellist liha suretamist olen minagi pidanud mitmeid kordi läbi tegema.
Tundub arusaamatu, miks on jälle majanduslikult raske,
miks on haigus vms. Tahaks öelda, et enam ei jaksa.
Aga iga selline olukord pole mitte meie mahamaterdamiseks,
vaid iga selline olukord on võimalus vaimulikult kasvamiseks.
Mida ma sellega mõtlen? Seda, et iga selline olukord on võimalus,
mil võid muretsemise ja Peetruse kombel lainete vaatamise asemel
haarata kinni Jumala Sõnast ja Tema lubadustest. Võid paluda
ja leida julgustust. Lähed kogudusse, kus Jumal kõnetab sind
jutluste kaudu või muul moel. Lähed ja otsid esmalt Jumala riiki,
kuni saad usku ja lootust. Ja sellest haarates tugevneb su vaim.
See pole alati lihtne. Mõnikord tundub, et ei jaksa enam.
Kui oled kannatlik ja otsid, siis Jumal lohutab alati ja annab sulle
mõne kirjakoha, millesse kinnituda. Siis su vaim saab kasvada.
Kui keset raskusi jõuad äratundmiseni, et see asi laheneb.
Jumal andis mulle selle kirjakoha, ma tean, et pääsen sellest läbi.
Saan ma tuua selle kohta imelise näite? - Räägi.
Neid näiteid on Piibliski palju, aga ma räägiks ühe värske näite
sellest kevadest. - Sügisest. - See on sügisega seotud.
Kevadine kooliveerand sai läbi ja läks mõni nädal mööda...
Olles kristliku kooli direktor, jäin juba suvepuhkusele.
Aga peagi hakkasin muretsema juba sügise pärast.
Tõeline usukangelane, eks ole?
Mõtlesin ja palvetasin: "Issand, mis sügisest saab
ja kuidas asjad hakkavad minema?" Oli palju küsimärke.
Issand näitas mulle nägemuses seljatoega tooli
ja üle tooli läks lahtirullitud tapeet.
Vaatasin seda tooli ja tapeeti ja mõtlesin, mis see veel on?
Kui Jumal mulle asju näitab, siis ei saa ma kunagi kohe aru.
Ihusilmadega ei näe ju midagi. Näen vaimusilmas.
Nagu mõte. Nagu fantaseerides võime näha asju, mida füüsiliselt pole.
Vähehaaval hakkasin seda vaadates mõistma.
Mulle avanevad need asjad sageli nagu sammhaaval.
Issand ütles, et see tool esindab väljakutseid,
mis sügisel ette tulevad.
Esmalt puudusid mõned töötajad.
Meie kristlik kool toimib paljuski vabatahtlike töö alustel,
seega töötajaid on mõnikord raske leida. Seljatugi kujutas rahaasju.
Kõigepealt on raske leida töötajaid ja siis veel rahalised väljakutsed.
Aga tapeedirull oli üle selle. See kujutas usku.
Usk läks üle tooli. Selle nägemuse sõnum, mida Issand tahtis näidata, oli:
"Jan, jätka lihtsalt usus käimist!
Ära jää sellele toolile istuma ja muretsema.
Kõnni usus. Lihtsalt usu. Usk kannab."
Kui sügis kätte jõudis, tulid ka need väjakutsed.
Puudu oli mitu õpetajat, abilisi jne. Rahaasjadega oli keeruline -
kuidas saab palgad makstud? Kohati tundus, et neid toole on mitu
ja see tapeet on hoopis ära kadunud.
Aga palvetades ja Issandat otsides usk tugevnes.
Mõistsin, et ei tohi jääda istuma, vaid tuleb minna edasi.
Ja praegu siin Joyga istudes, on peaaegu kõik õpetajakohad
juba imelisel viisil täidetud. Oleme saanud suurepäraseid inimesi -
vabatahtlikke, pädevaid abilisi, imelisi inimesi.
Päris tõelisi õpetajaid. - Tõelisi inimesi, mitte ingleid.
Majanduslikult seisame veel usus ja väljakutsed jätkuvad,
aga ma tean, et kõik saab korda. Kuigi ma kõike veel ei näe.
Issand näitas, et usk kannab.
Tapeedirull pole otsas. - Tapeeti jätkub ja Piibel ju ütleb,
et usk võidab maailma. Sellest räägme peagi veel.
Selle nägemuse läbi näitas Jumal,
kuidas asjad paistavad Tema riigi poolt vaadatuna.
Imeline selles on see, et kui Jumal näitab midagi
oma Sõnas või nägemuses selle kohta, kuidas Tema näeb sinu või minu olukorda,
siis sedasi asjad ka lõpuks lähevad. - Kui me jaksame sellest kinni hoida.
Kui hoiame sellest kinni, siis Tema riik võidab selle füüsilise riigi.
Tema riik on tugevam ja tõelisem ja selle peale võib loota. See püsib.
Minu elus on see sageli olnud paras väänamine. Inimlikult ei jaksa alati
haarata Jumala Sõnast, aga kui haarad, siis vaim tugevneb.
Vaim tugevneb ühe ja teise mure kaudu ja nende lahenedes märkad,
et usk on kasvanud. Ja kui tuleb samasugune olukord,
siis see ei hirmutagi enam.
Jumal on iga kord ustav. - Alati.
Oleme 15 aastat olnud usklikud ja Jumal on alati olnud ustav. Iga kord.
On vaid üks asi, mida ei tohi teha.
Ainus, mida ei tohi teha, on allaandmine.
Moosese kohta öeldakes Hbr.11:27
"Usus jättis ta maha Egiptuse".
Kogu selle majandusliku turvalisuse ja kõik tuttava ning turvalise.
"Kartmata kuninga raevu,
sest otsekui nähes nähtamatut, püsis ta vaprana."
Ta püsis vaprana, sest ta otsekui nägi nähtamatut.
Teine imeline näide on Eliisa ja tema teenri kohta. 2Kn.6:15
Seal on lugu, kuidas Eliisa ja tema teener kohtavad väga suurt väljakutset.
"Kui jumalamehe teener hommikul vara üles tõusis ja välja läks,
vaata, siis oli linna ümber sõjavägi, hobused ja vankrid.
Ja ta teener ütles temale: Oh häda, mu isand, mis me nüüd teeme?”
Vaenlase sõjavägi piiras neid.
Eliisa vastas: Ära karda, sest neid, kes on meiega, on rohkem,
kui neid, kes on nendega!”
Teener ilmselt vaatas Eliisat ja ennast ning piiravat sõjaväge ja imestas,
kuidas neid kahekesi rohkem on?
Ta ei näinud, mida Eliisa nägi. Lugu jätkub: "Ja Eliisa palvetas ja ütles:
"Issand, tee ometi ta silmad lahti, et ta näeks!”
Ja Issand tegi poisi silmad lahti ja too nägi, ja vaata,
mägi oli täis tuliseid hobuseid ja vankreid ümber Eliisa."
Jumal avas teenri silmad nägema inglivägesid,
keda oli rohkem kui vaenlase vägesid.
Jumal avas teenri silmad. Mis mõttes? Oli ta pime?
Mitte seda. Ta ju ärkas ja nägi vaenlase sõjaväge.
Jutt oli teistest simadest. Kas teadsid, et ka sul ja mul on vaimusilmad?
Meil on vaimukõrvad ja vaimumeeled, millega saame näha Jumala riiki,
kuulata Jumala häält ning rasketes olukordades näha,
mida teised ehk ei näe. Seda kutsutakse ka prohvetlikkuseks vms.
Me näeme Jumala riiki, nagu Eliisa.
Selles loos Eliisa palvetas, et tema teenri simad avaneksid
ja korraga ta nägi, mida Eliisa nägi.
Ka meie võime paluda seda sama. Issand, ava mu vaimusilmad nägema!
Kirjas Efeslastele on palve: Ava mu südame silmad nägema,
milline on see lootus ja kirkuse rikkus ning tema väe suurus?
Kõik see, mida oled kinkinud mulle Jeesuses Kristuses.
Ava mu südamesilmad nägema,
milline on see pärand, mille oled mulle juba kinkinud.
Ava Taevariik, et näeksin, mida oled minu jaoks mõelnud.
Seda võime nüüd paluda kõigile vaatajatele ja meile endilegi.
Ef.1:17,18 öeldakse tõesti: "oma palvetes meenutades,
et meie Issanda Jeesuse Kristuse Jumal, kirkuse Isa,
teile annaks tarkuse ja ilmutuse Vaimu tema äratundmisel,
valgustades teie südame silmi,
et te teaksite, milline lootus on tema kutsumises,
milline on tema pärandi kirkuse rikkus pühade sees"
Ja nüüd me palume just seda.
Issand, ava iga vaataja südamesilmad nägema seda tõelisust,
seda kirkust ja lootust, millesse meid kõiki on kutsustud.
See Jumala riik, armsa Poja kuningriik, kuhu meid on asetatud.
Issand, kui mõni vaataja ei ole veel uuestisündinud,
siis tänan, et igaüks, kes soovib sind täna vastu võtta,
võib seda teha, öeldes:
"Jeesus, tahan sind vastu võtta ja kutsuda oma ellu just praegu!"
Sedasi sünnid uuesti.
Issand, ava tõesti iga vaataja silmad ja kõrvad
nägema ja kuulama Sinu riiki. Jeesuse nimel. Aamen.
Piibel julgustab meid külvama Jumala riiki.
Piibel ütleb, et seal rooste ei riku ega varas varasta.
Kui soovid külvata Jumala riiki,
võid teha seda praktilisel moel, toetades kristlikku teletööd.
Helistades TV7 Eesti numbril 900 1777 annetad 7 eurot.
Võid ka annetada kontonumbritele, mida näed ekraanil saate lõpul.
Ole õnnistatud Jeesuse nimel.
TV7 arvelduskontod Swedbank 221048388411 SEB 10220109461019 Saaja: Taevas TV7 Annetustelefon 900 1777 (kõne 7 eur)
Tõlge: Meeli Martin