GUD TALAR
Välkommen igen till programserien GUD TALAR.
Gud är faktiskt en levande Gud.
Det vill vi med min fru lära dig, kära tittare, Han lever verkligen.
Gud är inte död utan Han dog för oss -
för att vi skulle kunna ha ett levande förhållande med Honom.
Serien koncentrerar sig på det att vi som tror på Jesus -
skulle få växa i kunskapen om Gud -
och finna ett personligt förhållande till Honom.
Universums skapare vill vara i vår gemenskap och vara vår vän.
Senaste gång talade vi om att vi är rättfärdiga.
Om det på vilken grund vi kan närma oss Gud som ändå är helig.
Han är rättfärdig. Och vi sade att i Kristus -
har vi gjorts rättfärdiga.
1 Korintierbrevet 1:30 säger: -
"Honom har ni att tacka för att ni är i Kristus Jesus, -
som Gud för oss har gjort till vishet, -
rättfärdighet, helgelse och återlösning ..."
Jesus är alltså vår rättfärdighet, vishet, -
helgelse och till och med vår återlösning.
Han har gjort allt.
Vi kan bara ta emot det och veta att vi är rättfärdiga.
Inte för att vi skulle ha gjort något utan för vad Han gjort.
Var det inte så? - Ja.
Varför är det så viktigt att vi är rättfärdiga?
Varför är det så viktigt att vi alla förstår att vi är rättfärdiga?
Det är en grund för hela vårt trosliv.
Det är orsaken till att vi överhuvudtaget kan närma oss Gud.
För att Gud är helig, Han är fullkomligt rättfärdig.
Det vill säga att i Honom finns inget som helst orätt -
eller någon som helst orenhet.
Han är fullkomligt helig.
Hur skulle jag som är en vanlig människa som gör fel, -
en vanlig medelsvensson kunna närma mig -
en sådan helig och rättfärdig Gud?
Hur är det överhuvudtaget möjligt?
När jag och Jan berättar att Jesus sade: -
"Jag kallar er inte längre tjänare utan vänner kallar jag er."
Vad menar Han? Hur är det möjligt?
Som vi berättat här tidigare -
har Jan och jag fått lära känna Herren på ett personligt sätt.
Vi har funnit vänskapen med Honom.
- Och närheten.
Det är helt förunderligt och kristendomens kärna.
Inte det att vi följer lagar eller uppför oss ordentligt.
Att vi inte syndar och försöker följa lagboken -
utan det att vi har en relation.
Jag har som sed att på morgnarna när jag är ensam -
efter att ni farit till skolan och jobbet ...
- Ur vägen.
Så sätter jag mig vid köksbordet, kokar en kopp kaffe och läser Bibeln -
och väntar på Herren.
När jag ger Honom tid och är där med Honom -
så kommer Han och är med mig.
Det Han berättar -
och avslöjar för mig är förunderliga.
I dag när vi talat om rättfärdighet och att vi har rätt att närma oss -
Kungarnas Kung, Herrarnas Herre och universums Skapare -
berättar jag nu en saga för er.
- Berättar du den som Gud berättade för dig?
För att Gud talar till mig och jag är en sådan här enkel flicka -
vet Gud hur Han skall förklara sakerna för mig så att jag förstår.
Han har berättat några sagor för mig, och nu berättar jag en.
Nu kan du, bästa tittare, inta en avspänd ställning -
och koppla av för nu gör vi en resa till sagovärlden.
Till en förunderlig värld.
Det var en gång en ung flicka som hette Lena.
Hon bodde i ett alldeles vanligt grått betonghus -
mitt bland tiotals andra flervåningshus.
Lena gick på jobb men egentligen trivdes hon inte.
Dag efter dag -
vecka efter vecka samma, samma arbete.
Samtidigt släpade hon sig hem totalt urlakad.
I hennes inre tyngde en djup, djup utmattning.
"Kan detta verkligen vara mitt liv?
Är detta allt, allt jag har drömt om?
När jag som barn tänkte att jag har ett underbart liv framför mig.
Är det här verkligen mina drömmar och förväntningar?
Jag sliter för pengarnas skull.
Var är livet jag drömde om? Nu orkar jag inte längre."
Så ryckte Lena till sig nycklarna, mobilen och plånboken -
smällde igen dörren, sprang ner för trapporna, hoppade på bussen -
på samma buss där hon många gånger satt sig -
i likadana förtvivlade stunder.
Bussen körde ut ur staden långt ut på landet.
Vid ändhållplatsen steg Lena ur bussen och gick några steg -
genom en skogsdunge tills det framför henne -
reste sig en väldig och underlig -
stenmur som var byggd av väldiga granitblock.
På murens krön växte gula frodiga klängrosor.
Fåglarnas glada kvitter hördes.
"Vad finns det på andra sidan? Om jag bara fick veta det.
Ingen har någonsin kunnat berätta det för mig."
Lena sackade ihop på gatstenarna -
tryckte sitt ansikte i händerna och grät.
I hennes inre -
vällde den gamla bekanta tröttheten fram.
Plötsligt kom Lena ihåg sin mors ord.
"Mamma sade alltid åt mig: Lena, kom ihåg -
att i nödens stund ropa på hjälp till Herren.
Han räddar dig."
Då bröt ett rop fram ur Lenas inre: -
Jesus!
Förunderligt.
Någonting hände i mitt hjärta.
Det känns annorlunda. Jag piggnade till.
Vad händer? En gammal dammig träport i muren -
står plötsligt öppen."
Porten som Lena redan som barn hade bultat på.
"Jag vill in och jag vill veta vad där finns."
Plötsligt var den öppen.
"Vågar jag nu stiga in?
Om det inte i alla fall motsvarar mina förväntningar."
Men Lena beslöt våga.
Hon knuffade undan den gamla knarrande träporten -
och stod på andra sidan muren.
En förunderlig -
förunderlig och fridfull atmosfär -
en förunderlig kärlek och ett förunderligt ljus -
ett sagorike med gröna mjuka gräskullar -
fåglarnas glada kvitter -
lövträdens susande -
och en porlande vårbäck.
Men vem är det som springer där längs en slingrande sandväg?
Vitt hår och vitt skägg.
Det är ju kungen vars krona har kommit på sned.
Kungen kommer barfota springande mot Lena, -
med tårarna rinnande längs kinderna.
Kungen sveper upp flickan i sin famn, -
snurrar runt med henne och säger: -
"Min kära dotter. Äntligen har du kommit tillbaka hem."
Förunderliga ord.
Vem är det här? Varför kallar han mig sin dotter?
Ändå visste Lena i sitt hjärta -
att han menade henne. Han talar sanning.
Kungen tog ömt den trötta flickan i sin famn -
och viskade ännu en gång: "Min kära dotter."
Från och med det började en underlig äventyrsfylld tid i Lenas liv.
Och hon levde lycklig i alla sina dagar.
Och vet du att när Herren berättar denna saga för mig -
vet jag i mitt hjärta att Han talar om mig.
Det här är inte bara en saga.
När jag funderade vid köksbordet över -
varför Han talar så här till mig började jag leta i Bibeln.
Det är förunderligt vad Bibeln berättar.
Till exempel säger Han så här:
I Kolosserbrevet 3:12
" ...Guds utvalda, heliga och älskade ..."
Och 1 Petrus 2:9
"Men ni är ett utvalt släkte, ett konungsligt prästerskap, -
ett heligt folk, ett Guds eget folk,
för att ni skall förkunna Hans härliga gärningar,
Han som har kallat er från mörkret till sitt underbara ljus."
2 Thess 2:13 : "... er bröder, Herrens älskade ..."
Är det inte underbart, det Han säger?
- Ja. Och också sagan som Herren berättade för dig.
Den återspeglar Guds hjärtas inställning gentemot oss.
Han ser oss inte alls så som vi lätt ser oss.
Misslyckade och syndiga -
och liksom betydelselösa.
Många kristna upplever det också så.
Liksom i den där sagan: Guds kungliga position -
men ändå den kärlek som överträffar allt-
och hur Han svepte upp dig i famnen.
Han vill ta också oss i famnen -
och säga att vi faktiskt är Hans kära barn.
Det är gripande.
I Johannes 10:9 hittade jag ett härligt bibelställe.
Jesus säger att Han är dörren.
Liksom den gamla dammiga träporten.
"Jag är dörren.
Den som går in genom mig skall bli frälst, -
och han skall gå in och gå ut -
- alltså fria att gå som vi vill -
och finna bete."
Psalm 23 talar ju också om det.
"Han låter mig vila på gröna ängar, -
han för mig till vatten där jag finner ro.
Han vederkvicker min själ, -
Idel godhet och nåd skall följa mig i alla mina livsdagar,
och jag skall bo i Herrens hus evinnerligen."
Detta talar just om det -
när Jesus sade att Han är vägen, sanningen och livet.
Det är mycket viktigt, kära tittare, att du förstår att du är -
rättfärdig och helig, underbar och älskad i Guds ögon.
Du kan gå till Herren när som helst.
Du har fritt tillträde till Honom för du är rättfärdig.
Det liv vi alla längtar efter finner vi nödvändigtvis -
inte alltid i omständigheterna.
Men vi finner det i Honom och kontakten med Honom.
Så som du berättade, livet som Lena saknade -
hittade hon i Herren för Han är vårt liv.
Bibeln säger i -
Johannesevangeliet 1:12
"Men åt alla som tog emot honom gav han rätt att bli Guds barn, -
åt dem som tror på hans namn."
Du sade att vi får vara Guds älskade barn och Bibeln säger det verkligen.
1 Johannesbrevet 3:1
"Se, vilken kärlek Fadern har skänkt oss: -
att vi får kallas Guds barn, och det är vi också."
Det är så förunderligt.
När Han är Kungarnas Kung och jag är Hans dotter så var betyder det?
Vem är kungens dotter?
Det betyder att jag är en prinsessa.
Kungens dotter är prinsessa. - Och jag är prins.
Här är det ju inte fråga om det yttre.
Om vi tänker på kungar, prinsar och prinsessor -
tänker vi kanske på rikedom och förmögenhet.
Det allra viktigaste är det inre.
Att jag i mitt inre förstår att jag är så här värdefull.
Om vi tänker på världens kungligheter.
Varför uppför de sig väl och håller huvudet högt?
Inte beror det främst på omständigheterna -
utan för att de aktas och anses vara värdefulla.
De anses värdefullare än andra fast sådana människor inte finns.
Vårt liv kan förändras genom att vi ser på oss själva på ett annat sätt.
Vi behöver inte vänta på att omständigheterna ändras -
för det är ju ofta vår kamp.
När du satt där i köket var det säkert också annat att grubbla över.
"Om det här och det där skulle förbättras skulle jag vara lycklig."
Den verkliga lyckan kommer från det inre.
Från Guds rike.
Fast omständigheterna skulle vara hurdana som helst -
kan vi ändå känna oss som Guds kära barn.
Ett kungligt släkte.
- Heligt prästerskap och Guds eget folk.
Därför är detta så viktigt, kära tittare.
För att din självkänsla skulle förstärkas.
Du är inte bara vem som helst, utan du är Guds kära barn.
Du är ett kungligt prästerskap, prins eller prinsessa.
För Gud är du så oerhört kär att det inte kan förstås.
Han springer barfota med kronan på sned -
och vill ta dig i famn och krama dig.
Livet finns i Hans gemenskap och ingenstans utanför den.
I Matteus 3:2 säger Jesus att himmelriket är nära.
I den engelskspråkiga King James versionen heter det -
"himmelriket har kommit inom räckhåll."
Alltså himmelriket är här.
I Johannes 10:10 står det: -
"Jag har kommit för att de skall ha liv, ja, liv i överflöd."
Detta är väldigt stort.
Ännu Matteus 11:28
"Kom till mig, alla ni som arbetar och bär på tunga bördor, -
så skall jag ge er vila."
Det vill säga livet med Honom.
Han har inte menat att det skulle vara tungt och fullt av bördor -
och sorger utan att livet med Honom skulle vara rofullt.
Underbart och ett liv i överflöd.
Det är så väldigt stort.
Vänskap och närhet med Honom.
Ett sådant förhållande med Gud är möjligt att finna.
Liksom jag vid köksbordet visar mina bekymmer för Honom.
Jag berättar för Honom om min oro och vad jag är rädd för.
Han kommer till mig och talar och visar mig saker i Bibeln.
Han berättar förunderliga sagor som förändrar mitt hjärta.
Förunderligt.
När man lär känna Jesus personligen -
blir Ordet levande på ett helt annat sätt.
Den Helige Ande talar till oss genom det -
och relationen till Gud stärks.
Det är svårt att beskriva men Jesus är för mig en livskälla.
Med Honom kan man dela alla bekymmer.
Han hjälper alltid och dömer aldrig.
Fast jag skulle ha hur dumma bekymmer som helst orkar Han -
uppmuntra, lyfta upp och lyssna.
Ordet blir genom den Helige Ande levande för oss -
genom det att Han talar till våra hjärtan -
genom sitt Ord eller direkt.
Då blir livet levande.
När jag ibland sitter i samma kök -
behöver man inte höra mer än ett eller två ord så är problemet borta.
Lätt söker vi frihet och lycka någon annanstans -
men den sanna lyckan och ett liv i överflöd finner vi bara i Jesus.
Därför vill vi uppmuntra dig.
Ett sådant levande förhållande är möjligt också för dig.
Detta är underbart som jag hittade i Kolosserbrevet 1:13.
"Han har frälst oss från mörkrets välde"
Det vill säga från det tomma och betydelselösa,
ensamma livet.
"Han har frälst oss från mörkrets välde -
och fört oss in i sin älskade Sons rike."
"Han har uppväckt oss med honom och satt oss -
med honom i den himmelska världen, i Kristus Jesus."
Efesierbrevet 2:6.
Kära tittare, här var det vi nu ville dela.
Hoppas att sagan vederkvickte dig och gav en -
ny slags bild av hur Gud ser dig.
Du är oerhört värdefull. Du är rättfärdig och helig -
för det Jesus gjort för dig.
Om du ännu inte tagit emot Jesus så gör det nu.
Till slut vill vi ber för er.
Ber du denna gång? - Ja.
Tack, Herre, att vi får komma inför Ditt ansikte.
Rör nu vid varje tittare riktigt djupt i hjärtat.
Vederkvick, Herre, trösta och uppmuntra.
Öppna, Herre, allas våra ögon att se -
vilket väldigt hopp och vilken väldig härlighet -
det ligger i det när vi får lära känna Dig.
I Jesu namn, amen.
Tack för ditt sällskap.
Vill du stöda programmet, betala in ett bidrag till Korsets stöd r.f.
nr. 97572-2 (Nordea). I Finland ring 0600 10077 (10 euro).
Tack så mycket.
Svensk översättning: Carl Westermarck