JUMALAN JUOKSUTYTÖT
Hei rakas katsoja - ja tervetuloa seuraamaan ohjelmaamme.
Jumala on hyvä ja uskollinen.
Kun Hänet kerran on kohdannut, ei Hänestä enää ikinä halua luopua.
Vieraanani on ihana Jumalan juoksutyttö, Helle Uusmäe.
Olet viettänyt rikkaan elämän kulkien Jumalan kanssa jo kauan.
Oli ilo saada Sinut tänne, sillä -
mitä olet Jumalasta oppinut, on siunaukseksi myös monille muille.
Sanoisitko aluksi, mistä tulet?
Olet Tallinnasta, mutta kertoisitko vielä vähän tarkemmin.
Olen ikäni elänyt Tallinnassa, ja vielä nytkin asun synnyinkodissani.
Siellä synnyin ja koin sodan, -
mukaanlukien maaliskuun 9. päivän hyökkäyksen.
Äiti, siskoni, minä ja muut -
piilouduimme kellariin pommihyökkäyksen ajaksi.
Meidänkin talo sai osuman, mutta se jäi pystyyn ja vauriot oli pienet.
Se oli Jumalan varjelusta!
Uskon äitini rukoilleen, sillä -
sekä vanhempani, että isovanhempani olivat kristittyjä.
Mikä siunaus, että kaikki edelläkävijäni ovat olleet uskossa!
Sanotaankin, että kun usko Jumalaan kulkee sukupolvesta toiseen,-
lapset eivät tiedä, että mitenkään toisin voisi ollakaan.
Mikä rikkaus! Jumalan Sanan mukaan Hän siunaa sukupolvesta toiseen.
On ilo saada kohdata ihminen,-
jolle on suotu etuoikeus syntyä Jumalaa kunnioittavaan perheeseen.
Muistatko, miten kristillisyys ilmeni lapsuuden kodissasi?
Rukoilimme äidin kanssa, mutta lapsen usko yksin ei pelasta,-
vaan tarvitaan henkilökohtainen kääntyminen.
17-vuotiaana osallistuin kirkossa pidettyyn konferenssiin.
Viimeisenä iltana tunsin, etten ollut valmis Jeesuksen tulemiselle.
Uskoin Jumalan olemassaoloon jo lapsesta pitäen, mutta -
tämän lisäksi tarvitsin vielä henkilökohtaisen suhteen Häneen.
Sinulla oli lapsen usko, mutta oma suora yhteys Jumalaan puuttui.
- Mutta sitä Sinä rukoilit... - Ja sen minä sain!
Siitä lähtien olen pikkusiskoni kanssa kulkenut Jumalan tietä.
Kotona istutettu siemen kantoi,-
joten olit valmis kohtaamaan Jumalan henkilökohtaisesti.
Vanhempien rukoukset kantavat.
Muistatko lapsuudesta tilanteita,-
joissa vanhempasi rukoilivat saaden myös rukousvastauksia?
Rukoilimme yhdessä, mutta muuta erityistä ei nouse nyt mieleen.
Perheesi kokoontui silloin yhteen ja se oli osa luonnollista elämää.
Mikä jonkun perheessä olisi ollut outoa, oli teillä luonnollista.
Niin tehtiin, ja se oli lapsillekin aina ihan selvää.
Solmit henkilökohtaisen suhteen Jumalaan 17-vuotiaana.
Näin on. Minulla oli vielä vuosi koulunkäyntiä jäljellä, ja -
sen jälkeen halusin korkeakouluun opiskelemaan rakennusalaa.
Mutta en päässyt korkeakouluun, joten aloitin työt piirtäjänä.
Ja niin kului useampi vuosi.
Kerran ollessani rukouksessa,-
kuulin Jumalan hiljaisen äänen sanovan: "Mene opiskelemaan."
Sanoin sen olevan myöhäistä, koska olin jo unohtanut ihan kaiken.
Mutta Jumala kehotti lukemaan Room. 4, jossa -
kerrotaan Abrahamin uskosta Jumalan lupaukseen.
Tartuin siihen, ja aloin täyttää yliopiston sisäänpääsypapereita.
Kuulin sisäisen äänen kehotuksen valita erikoisalaksi "Autotiet".
Tein niin yhtään epäilemättä.
On kolme syytä sille miksi asiat venyivät,-
enkä voinut aloittaa opintoja heti.
- Opiskelu tuolloin oli vaikeata. - Elettiin syvintä neuvostoaikaa...
Kyllä, ja koin pelastuksen v. 1956.
Kului yli kahdeksan vuotta. Lopetin keskikoulun v. 1957, ja -
yliopisto-opinnot aloitin v. 1965, joten neuvostoaikaa elettiin vielä.
Monilta jäi opiskelut kesken.
Eli opintoni olisivat voineet keskeytyä. Toiseksi,-
vaihdoin eritysalaa rakennusalasta teidenrakennukseen,-
jonka parissa työskentelen hyvällä mielellä puolipäiväisesti vieläkin.
Ja kolmanneksi, vietin välivuosina aikaa seurakuntanuorten kanssa.
Rukoilimme etsien Jumalaa, ja sain siitä tukevan pohjan uskolleni.
Emme aina heti näe ja käsitä asioiden merkitystä.
Nyt ymmärrän, miksi en päässyt opiskelemaan ensiyrittämällä.
Luulemme aina tuntevamme itsemme kaikkein parhaiten, vaikka -
eräs tuntee vieläkin paremmin!
Jumala tiesi täsmälleen, mikä sopi juuri Sinulle.
Näin on. Olen suunnitellut monia tienristeyksiä mm. Tallinnaan.
Siellä täällä näet kättesi jäljen!
Piritan tie Tallinnassa oli minun diplomityöni.
Jumala on hyvä ja ihmeellinen!
Tämä rohkaisee niitä pettyneitä nuoria, jotka -
eivät yrityksestä huolimatta pääse minnekään opiskelemaan.
Kahdeksan vuotta on pitkä aika.
Olet kokenut sellaista, josta monet virolaiset eivät juuri tiedäkään.
Olit nuori kristitty, vaikka se oli silloin julkisesti kiellettyä.
Mitä muistat siitä ajasta, jonka vietit muiden nuorten kanssa?
Ne olivat mukavia aikoja, joihin liittyi myös eräs mukava isoisä.
Hän oli piispa Lilleorgin isoisä, joka tosin oli meille kuin isä.
Hän pyysi usein meitä rukoilemaan.
Kävimme rukoilemassa jopa eri kaupunkien seurakunnissa, sillä -
niiden ulkopuolella ei saanut tehdä mitään. Mutta se ei haitannut.
Olimme iloisia saadessamme uskollemme hyvät perustukset.
Jotkut sanovat, ettei niinä aikoina voinut olla uskovainen.
Ehkä - jos ei ollut tahtoa.
Mutta meillä oli mukavaa, ja siinä mielessä nuoruuteni oli hyvä.
Haluat ehkä välittää tätä sanomaa niille nykynuorille, jotka -
luulevat kristityn elämän olevan tylsää.
Ei ole tylsää. Teimme paljon yhdessä ja lauloimme kuorossa,-
jota emme alussa tohtineet oikein nuorten kuoroksi nimittääkään.
Tämän jälkeinen sekakuoro sai nimekseen "Sekakuoro nr 2".
- Se oli mukavaa elämää! - Niin - Jumalaa ei rajoita mikään.
Valtion virallinen ja kielteinen kantakaan ei voi estää Jumalaa!
Ihmiset löytävät Hänet aina, ja Hän löytää ihmiset.
Mutta sitten Virolle koitti vapaus.
Kerroit, että ennen sitä Jumala johdatti Sinut lisäopintoihin.
Kyllä. Sydämessäni kaipasin päästä raamattukouluun.
Mutta siihen aikaan ei Virossa vielä ollut raamattukouluja.
Kuuluimme metodistikirkkoon, jossa vanhempani myös työskentelivät.
Kirkkomme sai vieraita Ruotsin Göteborgin metodisti-seminaarista.
Sydämessäni roihahti kova halu päästä raamattukouluun!
Ruotsinkieltä jo osasin. Minulla oli Ruotsissa sukulaisia, joten -
arvelin ehkä joskus käyväni siellä.
Ja Jumalan ihmeellisellä johdatuksella pääsinkin sinne.
Töissä en aluksi rohjennut kertoa halustani päästä raamattukouluun.
Samana vuonna kävin isäni kanssa Ruotsissa tervehtimässä enoani.
Sieltä palattuani sain Jumalalta rohkeutta mennä -
johtajan luo pyytämään neljä kuukautta palkatonta vapaata.
Sanoin: "Haluan mennä opiskelemaan raamattukouluun Ruotsissa."
Ja sanoin irtisanovani itseni, mikäli vapaata ei myönnettäisi.
Hän sanoi: "Menkää vaikka heti!"
Niinpä opiskelin ruotsinkielisessä raamattukoulussa neljä kuukautta.
Millainen Jumalan varjelus! Noin sanoi johtaja, joka oli kommunisti!
Kun Jumala avaa tien, on se todellakin avattu!
Koulu kesti siis neljä kuukautta?
- Se antoi pohjaa jatkoa ajatellen. - Kyllä, ja se kesti syyslukukauden.
- Minä vuonna tämä olikaan? - Se oli vuonna 1989.
Eli vähän ennen itsenäistymistä.
Jumala vahvisti Sinua kristittynä -
juuri ennen Viron myrskyisää uudelleen itsenäistymisen aikaa.
Minkälaista oli elää kristittynä juuri siinä ajassa?
Elämä jatkui kuten ennenkin, eli rukouksen ja laulun merkeissä.
En muista mitään muutosta. Joskus toimintaan tuli vähän lisää nuoria.
Eräs tapaus tulee vielä mieleen.
Jumalahan näkee, mitä ihmisen sydän kaipaa.
Ja neuvostoaikana -
matkustaminen neuvostoalueen ulkopuolelle oli erittäin rajattua.
Olin jostakin syystä kiinnostunut -
Pohjois-Norjasta, Ruotsista, Suomesta ja Murmanskista.
Toimin tuolloin virkamiehenä Tallinnan kaupunkisuunnittelussa.
Yhtäkkiä sain ehdotuksen osallistua yhteiskuntasuunnittelun -
täydennyskoulutukseen Tukholmassa.
Ajattelin, että voi sitä kokeilla.
Ruotsi instituutin piti osallistua koulutuksen rahoittamiseen,-
mutta juuri sinä vuonna he eivät voineetkaan sitä tehdä.
Osallistumista toivottiin kaikista Baltian maista sekä Pohjoismaista.
Kaikkien maiden, eli -
Norjan, Ruotsin, Suomen, Tanskan ja Baltian maiden osallistujien,-
tuli vuoden alussa kokoontua oman maansa pääkaupungissa.
Ajattelin kuitenkin selviäväni.
Niinpä matkustin Helsinkiin.
Muiden tapaan kerroin työstäni eli Via Balticasta, jonka parissa -
työskentelin parhaillaan ja joka oli hyvin kuuluisa osa Tallinnaa.
Kerroin etten mahdollisesti pääsisi Tukholmaan, mutta siinä nyt olin.
Eräs Suomen sisäministeriön mies tuli väliajalla luokseni ja -
tarjoutui maksamaan koko osallistumiseni!
Hän löysi maksajaksi jonkin firman, ja niin pääsin osallistumaan.
Sen vuoden teemana oli Napapiiri, mukaanlukien -
Venäjän puoleinen Barentsin alue.
Kolmen kuukauden pituinen kurssi alkoi maaliskuussa Tukholmassa.
Yhden kesäkuukauden kiersimme minua kiinnostavilla pohjoisen alueilla.
Aloitimme Kemistä ja lopetimme Luulajaan.
Matkasimme pitkin Suomen ja Ruotsin rajalla olevaa jokea -
Norjaan asti, jossa kiertelimme -
keskiyön auringossa lähes joka yö.
Saavuimme keskiyöllä Murmanskiin täydessä auringonpaisteessa.
Oli fantastista saada olla siellä!
Syksyllä marraskuussa saimme sen alueen tutkimustyön valmiiksi.
Haluan korostaa sitä, että Jumala näkee salaisimmatkin toiveemme.
En ollut pyytänyt, vaan ainoastaan hiljaa mielessäni kaivannut sitä,-
ja niin pääsin kuukauden matkalle. Jumala on niin hyvä!
Ihana esimerkki Jumalan hyvyydestä silloinkin, kun emme pyydä sitä.
Neuvostoaikana ei olisi tullut mieleenkään rukoilla moista.
Mutta matka tehtiin Viron ollessa jo vapaa, eli 20 vuotta sitten.
Olen usein kuullut Sinulta sellaisen sanan kuin "rukous".
- Mitä rukous Sinulle merkitsee? - Rukous on erittäin tärkeä asia.
Olen rakastanut rukoilemista ihan nuoresta pitäen.
Kaikki hyvät asiat syntyvät ainoastaan rukouksen kautta.
Tiedän sen syvästä kokemuksesta.
Antaisitko jonkin esimerkin, vaikka paljoudesta voi olla vaikea valita.
Olen rukoillut niin monien puolesta ja saanut myös apua.
Eräs työtoverini kaatui saunassa vasten kiuasta -
saaden vatsaansa pahat palovammat.
Laiton käteni vamman päälle sanoen: "Jeesuksen nimessä, parane".
Erittäin nopea toipuminen hämmästytti lääkäreitäkin.
Vastaavia esimerkkejä löytyy omastakin elämästä paljon.
Viime talvena osallistuin Healing Room -rukoustoimintaan.
Toivon Jumalan antavan saman mahdollisuuden myös tänä vuonna.
On ihanaa nähdä ihmisten saavan apua rukouksen kautta.
Healing Room -rukousklinikat ovat ymmärtääkseni avoimia kaikille.
Ja toiminta ei tapahdu kirkon sisällä, vaan muissa tiloissa.
- Mitä koit siellä viime talvena? - Kokemuksia oli niin paljon....
Rohkenevatko ihmiset tulla sinne?
Tallinnassa kyllä. Pienillä paikkakunnilla arastellaan enemmän.
Ihmiset tulevat kuormitettuina, ja poistuvat iloisina sekä vapaina.
Ja kaiken salaisuutena on henkilökohtainen suhde Jumalaan.
Erään vanhan laulun mukaan: "Aina syvemmälle Sinun rakkauteesi..."
Sydämeni tuntee sekä tätä, että halua löytää tie pyhitykseen.
Uskonelämässä tulee antautua vain Jumalan Hengen johdettavaksi.
Jos annamme tunteiden ohjata, jätämme viholliselle tilaa toimia.
Se aiheuttaa meissä hämmennystä, emmekä tiedä mitä tapahtuu.
Toivon kaikkien kuulijoiden ja uskovien valmistavan maaperää -
Jumalan Hengen johdatukselle.
Tämä on erityisen tärkeätä näinä vaikeina aikoina, jolloin -
Jeesuksen paluu ei ole enää kovinkaan kaukana.
Henkilökohtainen yhteys ja syvä suhde Häneen ovat kaikki kaikessa.
Uskon Jumalan painottavan sitä oikein suurella huutomerkillä!
On niin tärkeätä, että -
löydämme Jumalassa Isän Sydämen ja osallisuuden sen läheisyydessä.
Kuultuani Sinua huomasin todisteita siitä, että se todellakin toimii!
Tietysti toimii, sillä Jumala elää! Hän ei ole kuollut.
Suuri ilo, joka on voimamme!
Kyllä - ja se näkyy silmistäsikin.
Valitettavasti on monia, jotka -
eivät ole kokeneet tätä elävää suhdetta, jolla ei ole rajoja.
Voimme koko ajan ammentaa suhteesta lisää ja lisää.
Kaikkea emme ehdi edes ammentaa ennen Jeesuksen toista tulemista.
Keskellä arkea, Hän antaa yhä uudestaan kokemuksia ja elämyksiä.
Aamuisin sanon: "Rakas Pyhä Henki. Johda minua, sillä itse en osaa."
Ollessani työssä suunnittelemassa vaikkapa uutta tienristeystä,-
pyydän Jeesusta auttamaan.
Tuo oli viisas neuvo. Jumala ei ole ainoastaan sunnuntaita varten.
Hän on aina läsnä, niin töissä kuin muussakin arjessa.
- Jumala on siis auttanut työssäsi. - Kyllä on.
Se on hyvä! Minäkin uskon Jumalan olevan myös arkipäiviä varten.
Pelkkä "sunnuntai-Jumala" ei toisi mukanaan näin suurta iloa.
Mitä elämää se olisi, jos Jumalan saisi kohdata vain kerran viikossa?
Onko jotakin, mitä erityisesti haluaisit jakaa katsojillemme?
Onko Jumala ihan viime aikoina näyttänyt sinulle jotakin?
Minusta on tärkeätä, että osaisimme erottaa sielun ja hengen.
Asiaa voi tutkia Jumalan Sanasta.
Niiden eron hahmottaminen voi olla vaikeaa, mutta Jumalan avulla -
pääsemme hengelliselle tasolle.
Päästyämme hengelliselle tasolle,-
voimme Hengen avulla kuolettaa lihan teot.
Usein me väsymme ja kyllästymme. Jumalan Hengen johtaessa meitä,-
saamme iloita ja olla voitokkaita.
Voitamme meitä ympäröivän pimey- den, joka päivä päivältä kasvaa.
Raamatun mukaan pahat menevät yhä pitemmälle pahuudessa.
Vain pyhyyden pitäisi kasvaa! Se on sydämeni toive kaikille.
Meidän ei pidä antaa tilanteiden ja tunteiden johtaa meitä, sillä -
silloin elämä voi olla yhtä vuoristorataa ylä-ja alamäkineen.
Elämän tulee olla vakaata ja ylöspäin viettävää.
Elämäsi todistaa sen olleen mahdollista ja Jumalan tahto.
Näin on ollut 17-vuotiaasta aina tähän asti - 58 vuotta!
58 vuotta Jumalan kanssa, ja iloa riittää aina vaan!
Ihastus Jumalaan vain kasvaa, eikö?
Näin käy, mitä lähemmäksi Jeesuksen paluu tulee ja omaa ikää kertyy...
Voitko rukoilla omasta sydämestäsi ja samalla siunata katsojiamme.
Rakas Taivaan Isä. Kiitos siitä, että teet niin ihmeellisiä asioita!
Täytät sydämemme toiveet auttaen meitä joka päivä, joka askeleella.
Siunaan katsojiamme ja rukoilen että he, jotka eivät Sinua tunne,-
kääntyisivät myös puoleesi, sillä elämä Jumalassa on ihmeellistä!
Kiitos, että tulet avuksi tänne Viroon. Uskon sen Jeesus, ja -
kiitän Sinua uskollisuudestasi ja rakkaudestasi.
Siunauksesi eivät katoa ikinä! Kiitän Sinua siitä. Aamen.
Aamen. Jumalan siunaukset eivät lopu ikinä ja minäkin uskon, että -
Jumalalla on varattuna tulevaisuus ja toivo myös Viroa varten.
Mutta ensin Jumalaa tulee etsiä. - Ensin tulee etsiä Jumalaa ja -
Hänen valtakuntaansa, jonka jälkeen myös kaikki muu meille annetaan.
Kiitos Helle, kun kävit jakamassa meille rikasta elämänkokemustasi.
Ennen kaikkea jää mieleen se, että uskollinen Jumala täyttää unelmat!
Jumala on antanut Sinulle lahjaksi elävän suhteen Häneen.
Uskon Hänellä olevan vielä paljon annettavaa Sinulle. Kiitos Helle!
Rakas, rakas katsoja, Tiedätkö, kuinka rakas oletkaan Jumalalle!
Jumala on yhtä uskollinen sinulle, kuin on ollut meillekin.
Hän pursuaa kaikkea hyvää, ja Hän haluaa yhteyteensä myös sinut.
Meidän tulee ensin etsiä Häntä, jonka jälkeen Hänet myös löydämme.
Ole siis rohkea, ja etsi Häntä sydämellä, sielulla ja ruumilla.
Jumala paljastaa meille vielä monia valtakuntansa salaisuuksia.
Hänellä on meille paljon hyvää varattuna, mutta ensin -
tulee luovuttaa KOKO elämä Hänelle.
Ole siunattu, ja kiitos kun olit mukana. Jää Jumalan rauhaan.
Suomennos: Irene Tarkka