JUMALAN JUOKSUTYTÖT
Hei, rakas katsoja - ja mukava, että olet seuraamassa ohjelmaamme.
Jumala on paljon suurempi, kuin mitä tähän asti olemme käsittäneet.
Jumala ei tunne mitään rajoja.
Hän haluaa näyttää suuruutta, voimaa ja kunniaansa myös tänään.
Vieraallani on kerrottavanaan erittäin mielenkiintoinen tarina.
Kristin Aavakivi, tervetuloa! - Kiitos.
Jumala on todellakin elämän Herra, joka on kaiken yläpuolella!
Ei ole tilannetta, josta Hänellä ei olisi ulospääsyä.
Olet äiti, sekä ennen kaikkea Jumalan lapsi - eikö niin.
Näin ei ole ollut aina, sillä tulit Jumalan lapseksi vasta aikuisena.
Kertoisitko, minkälaista elämäsi oli ennen kuin kohtasit Jumalan.
Lapsuudenkotini ei ollut kristitty.
Perheessäni ei puhuttu Jumalasta, eikä puhuttu Jeesuksestakaan.
Tunsin sisimmässäni, että jotakin suurempaa on olemassa, mutta -
en osannut määritellä sitä.
Lapsuudesta on erityisesti jäänyt mieleen se, kuinka -
koulumatkalla ihailin luomakunnan kauneutta - viljapeltoja ja metsiä.
Mietin, voisiko jokin näin kaunis olla vailla tarkoitusta.
Se oli ehkä ensimmäinen kerta, kun tietoisesti etsin jotain suurempaa.
En tuntenut Jumalaa, joten -
elin tehden asioita, joiden katsoin olevan itselleni parhaaksi.
Mitä ajattelit Jumalasta ennen henkilökohtaista suhdettasi Häneen?
Suhtauduitko Häneen negatiivisesti vai oliko Hän ehkä yhdentekevä?
Hän oli aika yhdentekevä, sillä en ollut juurikaan kuullut Hänestä.
Isoäitini oli kylläkin syvästi uskovainen, mutta -
koska hän asui toisessa kaupungissa, emme juuri tapailleet.
Kyläillessäni siellä joskus, saattoi isoäidillä olla menossa -
rukoushetki omassa huoneessaan, jolloin häntä ei saanut häiritä.
Jokin kosketus Jumalaan siis oli.
Tiesit olevan Jumalaan uskovia ihmisiä,-
joilla on jonkinlainen suhde Jumalaan, ja siinäkö kaikki?
Elämässäsi oli kaikki melko hyvin noin 30-vuotiaaksi asti, eikö niin?
Tosiasiassa olen kokenut elämässäni paljon surua, sillä -
olen menettänyt melkein kaikki läheiseni.
En voi sanoa elämäni olleen helppo.
Jumalan puoleen käännyin -
ollessani sairas ja lähes jo kuoleman oma.
Mitä tapahtui - mikä sinulla oli?
Sairastuin täysin odottamatta vuonna 2005.
Olin naimisissa, lapseni oli 2-vuotias ja kävin myös töissä.
Ensin ajattelin, että kyse oli ehkä kesähelteestä tai viruksesta.
Sain hengitysvaikeuksia, olin voimaton ja sydän hakkasi kovasti.
Eräänä päivänä päätin sitten käydä erikoislääkärin vastaanotolla -
selvittääkseni, mikä minua vaivasi.
Jäin saman tien sairaalaan sisään.
Minulla todettiin sydänlihaksen tulehdus, -
joka tehokkaasta hoidosta huolimatta vain paheni.
Lopulta sain diagnoosin:-
Dilatoiva kardiomyopatia, eli sydäntä laajentava sairaus.
Sydämen lihassolut surkastuvat ja -
jäljelle jäävät solut alkavat kompensoimaan niitä.
Sen seurauksena sydän venyy ja -
suurenee, eikä jaksa enää työskennellä elimistön hyväksi.
Se oli sinulle varmasti shokki. Luulithan ensin, että kyse oli -
vain vilustumisesta. Ja sitten yhtäkkiä saat kuulla tuollaista!
Kyllä, siitä seurasi kamala pelko.
Hirvittävän pelon vuoksi en uskaltanut edes nukkua.
Olisin tarvinnut jonkun ihmisen siihen lähelleni.
Sinä hetkenä elämäsi pysähtyi.
Se oli täydellinen pysähdys, ja olit erittäin lähellä kuolemaa.
Olit nuori, vähän yli 30-vuotias!
Kyllä, olin 32-vuotias.
Sairaalan vuoteessa luotin siihen, että lääkärit kyllä parantavat -
ja tulen vielä kuntoon, mutta niin ei käynytkään.
Lääkäreiden oli pakko myöntää, että tautini oli parantumaton.
Käytännössä sain kuolemantuomion, ja kaikki portit suljettiin.
Hirvittävä tilanne!
Mutta tänään olet elossa, säteilet, ja terveytesi on palautunut.
Miten asiat lähtivät siinä tilanteessa etenemään?
Serkkuni italialainen poikaystävä -
oli sattumalta juuri silloin Virossa.
Hän sai tietää, että olen sairas ja kuolemaisillani.
Hän alkoi oma-alotteisesti tutkimaan eri mahdollisuuksia.
Ja vuonna 2006 pääsinkin sitten matkustamaan Italiaan.
Roomassa sijaitseva sairaala tarjosi jatkohoitoa, sekä -
tarvittaessa mahdollisuuden myös sydämensiirtoon.
Käännyitkö noina aikoina Jumalan puoleen, vai pärjäsitkö ihan itse?
Siellä sairasvuoteella maatessani -
nyt osaan jo kuvaillakin sitä -
jouduin synnintuntoon ja ymmärsin, kuinka väärin olin elänyt.
En tuntenut Jeesusta, mutta huusin sydämessäni Jumalan puoleen.
Rukoilin Häntä sanoen: "Jumala, jos olet olemassa - auta minua!"
"Ja lupaan pyhittää lopun elämäni vain Sinulle".
Kuuliko Hän rukouksesi?
Niin minulle, sairaalan työntekijöille ja lääkäreillekin,-
tapaukseni oli täydellinen ihme.
Virossa saman diagnoosin saaneet ihmiset kuolevat edelleenkin.
He eivät saa apua, eikä toivoa ole.
Mutta Jumala päätti jostakin syystä antaa minulle elämän.
Rooman sairaalassa tapahtui elämäsi täyskäännös.
Olit menossa kohti kuolemaa, kun Jumala käänsi suunnan kohti elämää.
Eikä vain kohti elämää, vaan kohti iankaikkista elämää!
On hyvä elää, mutta elämä täällä on vain väliaikaista.
Vaikka eläisimme yli 90-vuotiaiksi, joskus se loppuu.
Mitä olisi tämän elämän säilyminen, jos menettäisimme ikuisen elämän!
Jumalalla oli suunnitelma sinua varten, joten Hän ojensi kätensä.
Hän lahjoitti jatkoajan maan päällä ja lisäksi iankaikkisen elämän.
Olit sairaalassa, kun Jumala alkoi voimallisesti toimia elämässäsi.
Sanan varsinaisessa merkityksessä, sait uuden sydämen ja elämän.
Sydämensiirtoa ei oltu aiemmin tehty yhdellekään virolaiselle.
Matkustin Roomaan 7.1. Annoin elämäni Jeesukselle 7.2 , ja -
minut leikattiin 7.3, jolloin sain täysin uuden sydämen.
Uusi elin työskentelee sisälläni,-
ja antaa mahdollisuuden elää.
En luonnollisesti muista mitään itse leikkauksesta, mutta -
muistan Jumalan kosketuksen leikkauksen jälkeen, kun -
olin alkanut hengittämään itse, ja minut vietiin toiselle osastolle.
Yhtäkkiä koin aivan valtavaa iloa ja kiitollisuutta.
Tunsin sen jotenkin minua kohottavana voimana!
Olin osastolla, mutta samaan aikaan koko universumissa!
Sitä on mahdotonta selittää, sillä se oli hyvin erikoinen tunne.
Tiesin kaiken olleen Jumalasta lähtöisin ja Hänen työtään.
Sisälläni oleva sydän pamppaili niin lujaa, että -
suorastaan säikähdin sitä.
Ihmettelin mitä oli tapahtunut, ja mikä sydän tämä voi olla?
Ajattelin jopa, että "Apua! Olinko saanut karhun sydämen?"
Rukoilin Jumalaa, että saisin tuntea uuden sydämen omakseni.
Sydän jotenkin hylki kehoani,-
mutta sitten tuli Jumala ja kosketti erityisellä tavalla.
Näin jälkikäteen ajattelen, että se oli kuin Pyhän Hengen kaste.
Hyvin erityistä ja mieleen jäävää.
Todella ihmeellinen tarina! Jatketaan siitä vielä hetki,-
ja siirrytään sitten nykyhetkeen.
Mielenkiintoinen yksityiskohta on hetki, jolloin koit pelastuksen.
Minusta siinä näkyy Jumalan ihana uskollisuus ja rakkaus!
Kertoisitko siitä myös katsojille.
Ollessani sairaalassa Virossa,-
mm. Tarton Paavalin seurakunnassa rukoiltiin puolestani.
Siellä eräs Fred-niminen mies kuuli minusta.
Hän oli kaksi vuotta ennen tätä -
aloittanut työssään yhden projektin.
Samaan aikaan kun olin Roomassa, hänen projektinsa onnistui, ja -
hän sai ilmaisen palkintomatkan Roomaan.
Hän rukoili lentokoneessa.
Jumala puhui hänelle sanoen, että matkan tarkoitus on -
etsiä käsiin Kristin, jonka tulee luovuttaa elämänsä Jeesukselle.
Kaikkien tapahtumien jälkeen, Fred löysi minut ihmeellisellä tavalla.
Kaikki oli ihanaa! Annoin elämäni Jeesukselle, ja itkimme yhdessä.
Seuraavana päivänä sain sydämeeni tahdistimen, jonka -
käynnistämisessä oli vaikeuksia.
Sydämeni pysähtyi - ja minua elvytettiin neljä kertaa.
Elvytyksen onnistuttua, en tiennyt välillä olleeni kuollut.
Olin täysin elossa! Mietin,-
miksi lääkärit eivät nukuta minua, vaikka olivat luvanneet.
Tunsin ajan hävinneen.
Olin ajan ulkopuolella, ja silti olin täysin olemassa!
Tunsin, kuinka minua nostettiin hellästi johonkin pehmeään.
Sain pientä esimakua Taivaasta.
Miten miten ihanaa kuultavaa!
Tuo antaa varmuutta myös nykyiseen elämään, eikö vain?
Olet saanut esimakua iäisyydestä, Jumalan Taivaasta ja valtakunnasta.
Lukuisat ihmiset pelkäävät kuolemaa, kuten itsekin kerroit.
Se pelko oli aivan hirvittävää, mutta kuinka on nyt?
Jos nyt tulisi mennä Jumalan luo,-
olisi lähdöllä ihan toinen sisältö.
Kun olin kuolemaisillani ennen kuin tunsin Jumalaa,-
ymmärsin olevani tyhjä.
Kaikki se, minkä varaan olin elämäni rakentanut,-
olisi pitänyt jättää tänne.
Se oli niin surullista ja ikävää.
Mutta nyt olen saanut Jumalalta rauhan.
En ole saanut sitä omilla ansioillani, vaan Jumalan armosta.
Jumala on johdattanut sinua annettuasi koko elämäsi hänelle.
Mitä olet tehnyt saamallasi uudella ajalla Jumalan kanssa?
Mihin työhön Hän on sinut johtanut?
Palattuani takaisin Viroon,-
sain jälleen kaiken sen, mistä oli välillä pitänyt luopua.
Kävelin portaita, pidin lasta sylissä ja pesin hampaita.
Tein taas asioita, joita terveenä pidämme itsestäänselvyytenä.
Halusin alkaa täyttämään Jumalalle antamaani lupausta.
Tunsin, että katse tuli suunnata -
tulevaisuuden sijasta menneisyyteen.
Sisimpäni täyttyi ajatuksista, joista halusin puhua.
Aloin työstämään niitä paperille, ja siitä -
syntyi tarina "Sydän Italiasta", joka ilmestyi kirjana vuonna 2009.
Kirjaa käännetään parhaillaan useille eri kielille.
Jumala halusi tämän kautta siunata ja rohkaista myös muita.
Kerroit aiemmin, että kyse on todellisesta Jumalan armosta, -
sillä et ole koskaan ennen ollut mikään erityinen kirjoittaja.
Sait Jumalalta voiman ja lahjat.
Kouluaikaiset aineeni olivat kaikkea muuta, kuin hyvät.
Tarkoitus ei ollutkaan tehdä mitään kirjaa.
Olin vain kuuliainen kirjoittaen kaikesta, mitä sisälläni liikkui.
Uskon, että kirjan kirjoittaja on ennemminkin Pyhä Henki.
Kertooko kirja sinun matkastasi?
Kyllä. Kirja kertoo alkuajan epäilyksistäni: Onko Jumalaa?
Pelastaako Jumala, ja auttaako Hän?
Se kertoo myös siitä, kuinka kulkea Jeesuksen kanssa eteenpäin.
Jeesus on vienyt sinua eteenpäin.
Mitä työtä teet, miten palvelet ja missä on henkinen sydämesi nyt?
Minulla oli valtava Jumalan nälkä.
Halusin tietää kuka Hän on, ja mikä on minun osani.
Alussa kävin kaikki kirkot läpi -
sammuttaakseni Jumalan nälkää.
Kävin eri kouluja omaa tietäni etsien, kunnes -
minua v. 2012 pyydettiin -
Tarton Healing Room-rukousklinikan vetäjäksi.
Tänäkin päivänä rukoilen -
sairaiden, vaivaisten ja kuormitettujen puolesta.
Mutta tämä tie ei ollut minun itseni valitsema.
Yhdellä hetkellä ihan sattumalta ilmaisin asian sanoin.
Hämmästyin itsekin, että "ooh, tähän Jumala on johdattanut?"
Sanoin näin: "Teen nyt sitä, mitä itse en sairaalassa saanut".
Sairaat ihmiset tarvitsevat hengellistä tukea, sekä -
jonkun, johon tukeutua. Jumala jää, vaikka ihmiset katoaisivatkin.
Voit olla lähellä sellaisia sairaita, jollainen itsekin olit.
Tilanteesi oli toivoton, mutta Jumala tuli ja auttoi.
Jumala käyttää nyt sinua antaakseen lohdutuksen,-
terveyden ja pelastuksen toisille.
Itse olet elävä todiste siitä, että Jumala elää, eikä ole kuollut.
Jumala tekee ihmeitä! Hän pelastaa, parantaa ja vapauttaa. Hän on hyvä!
Hän johdattaa ja antaa uusia mahdollisuuksia.
Jumala uudisti sinun elämäsi, ja Hän tekee sen myös muille.
Sydämelläsi on sanat, joilla tahdot rohkaista niitä katsojia,-
joiden tilanne on erittäin vaikea.
Rohkaisuksi kaikille, Apostolien tekojen 10:38 sanoo, että -
"Jeesus nasaretilainen kulki ympäri maata, teki hyvää ja paransi -
kaikki jotka olivat joutuneet Paholaisen valtaan".
Osoitan tämän jakeen jokaiselle.
Jos tunnet olevasi hyljätty tai vailla toivoa, niin -
tiedä, että Jeesus auttaa sinua.
Kiitos, että olit täällä jakamassa ihmeellisen tarinasi -
Jumalan uskollisuudesta, hyvyydestä ja suuruudesta.
Tarina ei lopu tähän, sillä Jumala on varannut vielä paljon hyvää -
sinulle, katsojille sekä Virolle.
Suuret kiitokset vierailustasi!
Kiitos, että viivyit seurassamme.
Tiedä, että Jumalalle ei mikään ole mahdotonta!
Jumala on sama eilen, tänään ja huomenna.
Hän voi parantaa myös tänään, joten älä murehdi yksin.
Etsi joku, jonka kanssa voit jakaa murheesi ja jonka kanssa rukoilla.
Jumala sanoo: "Jokainen, joka huutaa avukseen Herraa, pelastuu".
Tämä koskee sinuakin! Ole rohkealla mielellä, Jeesuksen nimessä.
Suomennos: Irene Tarkka