JUMALAN JUOKSUTYTÖT
Hei, rakas katsoja. Mukavaa, että olet tänään seurassamme.
Ohjelmamme keskipisteenä on Jumala.
Kuka Hän on? Mitä Hän on tehnyt ja haluaa tehdä? Minkälainen Hän on?
Näistä puhumme Jumalan juoksutytön, Annika-Mai Purjen kanssa.
- Tervetuloa ohjelmaan, Annika. - Kiitos kutsusta!
Tänään keskitymme Jumalan merkitykseen elämässämme.
Monet eivät tiedä elävän suhteen Jumalaan olevan mahdollinen.
En väsy toistamasta tätä, sillä aikanaan en itsekään tiennyt siitä.
Sinä Annika, olet elänyt Jumalan yhteydessä jo 23 vuotta, eikö vain.
Se on todella pitkä aika!
Seuraat Jumalaa, etkä ole vieläkään Häneen kyllästynyt!
Jumalaan on mahdotonta kyllästyä, kun Häneen uskoo tosissaan.
Moniin muihin asioihin, kuten -
uskonnollisuuteen voi kyllästyä, mutta Jumalaan itseensä ei koskaan!
Henkilökohtainen suhde Jumalaan ei voi kyllästyttää, sillä -
Hän on mielenkiintoinen persoona!
Jumala on persoona, eikä uskonto.
Henkilökohtainen suhde todelliseen persoonaan poikkeaa suuresti -
suhteesta johonkin teoriaan, jota yritämme vain ymmärtää.
Käsittääkseni lapsuuden kotisi ei ollut kristillinen.
Hämmästelen aina sitä, kuinka -
monin tavoin ja eri ikäisinä Jumala tavoittaa meidät.
Lapsuudenkodissasi et juurikaan Jumalasta kuullut.
Kuinka siis kohtasit Jumalan ja miten Hän elämääsi tuli?
Täsmällistä hetkeä en osaa sanoa.
Olin päättänyt lähteä seuraamaan Jumalaa, vaikka -
Jumala oli vielä siinä vaiheessa ennemminkin vain käsite.
Tunsin kymmenen käskyä sekä Isä meidän -rukouksen,-
ja 15-vuotiaana tein itselleni jopa pienen alttarin.
Etsin jotakin yliluonnollista, sillä ilman mitään suurempaa,-
elämä olisi tuntunut masentavalta ja ollut tarkoituksetonta.
Sillä tavoin, itsekään oikein tajuamatta - aloin etsiä Jumalaa.
Yhtenä päivänä eräs koulukaverini kysyi, haluaisinko käydä kirkossa.
Sinnehän juuri halusinkin, joten olin heti täysin valmis!
15-16 -vuoden ikä on mielenkiintoinen.
On hienoa, kuinka Jumala löytää ihmiset jo tuossa iässä, kun -
monet elämän asiat ovat vasta edessä päin.
Kuulin sinulta aiemmin, että noihin aikoihin elämässäsi oli myös surua.
Isäni kuoli ollessani 15-vuotias. Se ehkä vaikutti etsintääni,-
mutta en ole siitä ihan varma. Jotakin etsin ehkä jo aiemminkin.
Mutta tietysti isän menetys vaikutti minuun.
Muutuin haavoittuvammaksi ja -
ja tunne elämänhallinnasta katosi.
Kaikki minulle rakas, tuntui jo nuorena sortuvan ympäriltäni.
Tämä saattoi olla suuri syy siihen, miksi aloin etsimään Jumalaa.
Siitä on jo niin kauan aikaa, että tarkkaan on vaikea muistaa.
Mutta Jumala on uskollinen.
Löydettyämme Jumalan, emme enää ikinä halua luopua Hänestä.
Ihanaa, että Jumala löysi sinut niin varhain!
Myötätuntoinen Jumala ei halua kenenkään surevan yksin.
Hän ojentaa kätensä haluten olla se, joka lohduttaa ja rakastaa,-
sekä täyttää sydämemme kaipauksen.
Viime aikojen uutisia katsellessa olen huomannut, että -
Virossa on paljon surevia ihmisiä.
Jotkut ovat menettäneet läheisiään. Eräät ovat saattaneet joutua -
täydelliseen umpikujaan, jossa kaikki tiet ovat nousseet pystyyn.
Puhumme tänään tarkoituksella tällaisista menetyksistä.
15-vuotiaana menettämäsi isän lisäksi, koit toisenkin menetyksen.
Voitko kertoa tästä toisestakin menetyksestä sekä siitä,-
miten Jumala silloin auttoi.
Ollessani 23-vuotias, menetin myös 19-vuotiaan sisareni.
Sitä oli äärimmäisen vaikeata, ellei jopa mahdotonta kestää.
Mutta tiedän, että juuri sillä hetkellä Jumala oli vierelläni.
Nykyään ymmärrän, että Jumala tietää asiat etukäteen.
Noin vuosi ennen siskoni kuolemaa,-
sain sydämeeni pakottavan tarpeen etsiä Jumalaa.
Luin Jumalan Sanaa ja rukoilin intensiivisemmin, kuin koskaan.
Käytin siihen useita tunteja päivässä työn ja muun ohessa.
Sisareni kuollessa, kaikki tämä loppui siihen paikkaan.
Aika, eivätkä voimat riittäneet.
Perheeni tarvitsi tukeani surussa, ja jotenkin oli pysyttävä koossa.
Myöhemmin kaiken tämän jälkeen muistankin ajatelleeni, että -
no tällainen heikko siis olenkin!
En enää etsi Jumalaa, juurikaan lue tai tee paljoa muutakaan.
Mutta Jumala sanoi sydämelleni:-
"Kulta pieni. Mistä luulit saaneesi vimman lukea Sanaani koko vuoden?
Sait sen ollaksesi vahva silloin, kun Sanani lukeminen on estynyt."
Jumala valmistaa meitä etukäteen.
Lohduttauduin sillä, että siskoni muutti Jumalan luokse taivaaseen.
Olisipa kaikilla ihmisillä sama varmuus omista läheisistään.
On mielenkiintoista kuulla, että -
siskosikin koki pelastuksen, vaikka kotinne lapsena ei ollut kristitty.
Pelastuiko hän sinun jälkeesi, vai koitteko pelastuksen yhtä aikaa?
Minä sain pelastua ensimmäisenä.
Molemmat sisareni pelastuivat noin puolta vuotta myöhemmin, ja -
parin viikon kuluttua siitä, pelastui myös äitini.
Jotenkin onnistuin siinä vuodessa voittamaan heidät kaikki Jumalalle!
Vähän ennen tätä, pienintä siskoani puri koira.
Muistan, etten halunnut ottaa siskojani kirkkoon mukaan.
Asuin kauimpana, enkä 16-vuotiaana halunnut "raahata" heitä mukanani.
Mutta pieni siskoni sanoi: "Eikö niin Annika, että jos olisin -
käynyt kirkossa ollen nyt Jumalan lapsi, koira ei olisikaan purrut."
Ymmärsin heti, mitä olin tehnyt!
Eihän se asia ihan niin ollut, mutta tajusin silloin -
pikkusiskoni ymmärtäneen, kuinka voimallinen on -
Jumala, joka hoitaa ja varjelee.
Lupasin ottaa hänet kirkkoon mukaan heti hänen parannuttuaan.
Kuinka Jumala auttoi sinua selviämään surun yli?
Hän oli etukäteen valmistanut sinua Sanansa kautta.
Mutta tunsitko Jumalan läsnäolon?
Ajanjakson on täytynyt olla ihan äärimmäisen raskas, koska -
sinulle niin läheinen ihminen lähti - ja vain 19-vuotiaana.
Eniten auttoi varmuus siitä, että sisko lähti taivaaseen.
Kirjoitin hänelle laulun, jonka -
sävelenkin sain muutama päivä ennen hänen kuolemaansa.
Näistä asioista halusin pitää kiinni, ne olivat ankkurini.
Jumala järjesti kaiken, joten sisareni asiat olivat kunnossa.
Oliko Jumala läsnä enemmän vaiko vähemmän? En osaa sanoa,-
mutta läsnä Hän oli ihan varmasti!
Meillä oli vaikeata, koska emme ymmärtäneet tapahtunutta.
Tieto siitä, että sisko oli päässyt parempaan paikkaan, auttoi eniten!
Oli päästävä eteenpäin järkeään menettämättä.
Jumala valmisti sinua antamalla laulun ja sävelenkin siihen.
Musiikilla on suuri merkitys elämässäsi, ja monet virolaiset -
tuntevatkin sinut laulajana.
Olet pienestä pitäen laulanut, säveltänyt, soittanut pianoa ja -
Jumalan lapsena, myös ylistänyt.
Voisitko kertoa jotakin tästä puolesta elämässäsi?
Monet tuntevat minut laulajana, vaikka teen paljon muutakin.
Musiikki on toki ollut keskeisessä osassa jo pienestä pitäen.
Päästyäni Jumalan yhteyteen, on -
musiikki muuttunut korkeimmaksi rukouksekseni Jumalalle.
Itseni ja uskoni ilmaiseminen sujuu parhaiten laulun muodossa.
Laulettu rukous merkitsee minulle kaikkein korkeinta rukousta.
Olet tehnyt omaa musiikkia ja saanut paljon myös Jumalalta.
Olen julkaissut kaksi levyä, mutta kappaleita olen tehnyt runsaammin.
Monet ovat vielä pöytälaatikossa ehkä jäädenkin sinne, mutta -
osan voi tulevaisuudessa levyttää.
Kaikki laulut kertovat elämästäni -
ja eri tilanteista, joissa olen rukoillut Jumalaa.
Joku ihmetteli taannoin sitä, miksi nykyään teen niin vähän lauluja.
Ajattelin, että elämässäni on kaikki varmaan hyvin, sillä -
vaikeina aikoina kirjoitan enemmän.
Suru, traagiset tapahtumat,-
ja ihmissuhdeongelmat - nämä kirvoittavat lauluntekoon eniten.
Iloisia lauluja teen vähemmän.
En tiedä, onko tämä ainoa oikea tapa, mutta minulla se menee näin.
Huonoina aikoina saan Jumalalta lauluja enemmän, -
ja ne auttavat vaikeiden aikojen yli.
Jumala rohkaisee ja lohduttaa näiden laulujen kautta -
antaen lohduttomissakin tilanteissa tulevaisuuden toivon.
Ja on ihanaa, että minkä Hän tekee yhdelle, Hän tekee myös toiselle.
Laulut ovat lohduttaneet sinua,-
ja levitessään laajalti, lohduttavat ja koskettavat ne myös muita.
Jumala on niin ihmeellinen!
Hän on jokaista kohtaan täysin ainutlaatuinen,-
eikä koskaan kohtele eriarvoisesti.
Hän tietää tarkkaan, kuinka pääsee sydämiimme - eikä myöhästy koskaan.
Mitkä ovat tulevaisuuden unelmasi?
Sanoit, että kaikkien surujen ja menetysten jälkeen -
elät tällä hetkellä tasapainoista ja ilontäyteisempää ajanjaksoa.
Näin voi sanoa.
Eihän elämäni pelkkää tanssia vailla mitään murheita ole.
On enemmän vastuita ja muuta...
Mutta varsinaista surua tai epätoivoa, ei ole aikoihin ollut.
Ehkä sekin vaikuttaa, että olen itse nyt kypsempi.
Aiemmin oleellisina pitämäni asiat eivät enää olekaan sitä.
Elämässäni "lasi on puoliksi täysi, eikä puoliksi tyhjä".
Tuo on totta, Jumala kasvattaa.
Tänä 23 vuoden aikana jona olet Jumalan kanssa jo kulkenut,-
on Jumala kasvattanut luonnettasi, ja sen voi hyvin nähdä.
Aiemmin myötäilit muita, mutta -
Jumalalta olet saanut varmuutta.
Mitkä asiat ovat juuri tällä hetkellä lähellä sydäntäsi?
Mikä on tärkeintä? Onko Jumala ehkä laittanut sydämellesi jotakin?
Yritän muotoilla selityksen jotenkin kauniisti.
Ennen olinkin "KYLLÄ-ihminen", joka ei rohjennut kieltäytyä mistään.
Yritin olla kaikille mieliksi. Ja jos kieltäydyin tai sanoin "EI",-
oli se kestämätöntä, koska silloin kaikki eivät pitäneetkään minusta!
Oli luottavaisesti annettava itsensä Jumalan ohjattavaksi.
Opettelin luottamaan omiin, pieniinkin tunteisiini siitä,-
tekisinkö niin vai näin?
Kyse ei ollut mistään suurista ja tärkeistä päätöksistä.
Kyse oli luottamisesta Jumalaan, joka puhuu minun kauttani.
Ja tottahan Jumala puhuu asioistani ensin minulle, ennenkuin muille.
Jos joku pyrkii määräämään minua,-
on kyse hänen suunnitelmastaan, ei minun tai Jumalan suunnitelmasta.
Uskovien joukossa on monia,-
jotka tuntevat Jumalaa kohtaan jopa kammoa - jumalanpelon sijaan.
Tässä on menty jotenkin metsään!
Jumalanpelko on hyvä asia, sillä sehän on Jumalan kunnioittamista.
Jumalan kammoaminen on ihan muuta.
Siinä katoaa hyvä ja rakastava Jumala, joka antoi Poikansa -
syntiemme sovitukseksi. Olemme syntisiä ja teemme virheitä.
Ollaan armollisia itsellemme ja toisillemme,-
eikä tuomita niin nopeasti.
En minäkään tiedä toisesta, mistä hänen päätöksensä juontaa -
onko se Jumalan tahto vai ei? Hyvä, kun tiedän edes omista asioistani!
Tulee luottavaisesti uskoa itsensä ja toiset Jumalan huomaan.
Luottavaisin mielin voi suhtautua myös toisten virheisiin,-
sillä virheistä oppii, ja ne auttavat meitä kuulemaan Jumalaa.
Jälkiviisaus saattaa olla hyväksi. "Nyt tein näin, jatkossa en enää"-
Toivottavasti osasin selittää nämä ymmärrettävästi.
Haluaisin, että kristittyinä kiinnittäisimme huomiomme siihen,-
millaisia olemme, ja minkälaisia Jumala haluaisi meidän olevan.
Jumala kyllä työstää muitakin ihmisiä. Meidän ei tule sitä tehdä.
Juuri sitä Jumala meissä kasvattaa - luottamusta Häneen.
Hän haluaa puhua kanssamme. Opimme kuulemaan Hänen äänensä,-
ja kuullessamme äänen, uskallamme luottaa siihen ja toimia.
Joskus Hän vahvistaa asian vielä jollakin ulkoisella merkillä.
Mutta henkilökohtainen yhteys meihin on Jumalalle tärkeä.
Uskon Jumalan tekevän tämän eteen työtä myös Virossa,-
jotta ihmiset eivät olisi niin riippuvaisia vain toisistaan.
Jokaisella meistä tulee olla ihan ikioma suhde Jumalaan.
Jumala haluaa varmaan sanoa, että -
"Hei! Haluan olla ja keskustella juuri sinun kanssasi".
Kohta kuulemme yhden sinun kauniista kappaleistasi.
Olet itse laulun tekijä, joten voisitko ensin kertoa,-
mistä kappale kertoo ja kuinka se syntyi?
Yritin muistella sitä.
Joidenkin laulujen sanat olen ottanut virsikirjasta.
Joidenkin toisten laulujen sanat ovat omasta päästäni.
Tämä laulu syntyi muistaakseni istuuduttuani pianon ääreen.
Selailin laulukirjaa miettien, mitä virttä tänään laulaisin.
Ja tämä pisti siellä silmään: psalmi 36 ja jakeet 8-10.
Valitsin sen ja lauloin, koska -
juuri sillä hetkellä tunsin samoin; Jumalan armo on kallis.
Siksi etsin suojaa Hänen luotaan.
Haluan lukea sen vuoden 1938 raamatunkäännöksestä, sillä -
tämä käännös on niin hyvä.
"Kuinka kallis on sinun armosi, Jumala! Ihmislapset etsivät sinun -
siipiesi suojaa. Heidät ravitaan sinun huoneesi lihavuudella, sinä -
annat heidän juoda suloisuutesi virrasta. Sillä sinun tykönäsi on -
elämän lähde; sinun valkeudessasi me näemme valkeuden."
Koska tiedämme Jumalan olevan armollinen,-
tulisi meidän haluta olla Hänen luonaan, ilman mitään pelkoja.
Jumala haluaa parantaa sitä kuvaa, joka meillä Hänestä on.
Hän on hyvä, rakastava ja täynnä armoa oleva Jumala. Ja Hän on pyhä.
Hän jakaa pyhyyttään armon, myötätunnon ja rakkauden kautta.
Olen iloinen siitä, että haluat esittää kappaleen meille.
Ole siis hyvä - kuunnellaan.
Kuinka kallis on armosi, Jumala.
Siksi etsin siipiesi suojaa.
Ravitset minut huoneesi lihavuudella.
Annat minun juoda suloisuutesi virrasta.
Kuinka kallis on armosi, Jumala.
Siksi etsin siipiesi suojaa.
Ravitset minut huoneesi lihavuudella.
Annat minun juoda suloisuutesi virrasta.
Sillä sinun tykönäsi on elämän lähde;
sinun valkeudessasi me näemme valkeuden.
Sillä sinun tykönäsi on elämän lähde;
sinun valkeudessasi me näemme valkeuden.
Kuinka kallis on armosi, Jumala.
Siksi etsin siipiesi suojaa.
Ravitset minut huoneesi lihavuudella.
Annat minun juoda suloisuutesi virrasta.
Kuinka kallis on armosi, Jumala.
Siksi etsin siipiesi suojaa.
Ravitset minut huoneesi lihavuudella.
Annat minun juoda suloisuutesi virrasta.
Sillä sinun tykönäsi on elämän lähde;
sinun valkeudessasi me näemme valkeuden.
Kuinka kallis on armosi, Jumala.
Suomennos: Irene Tarkka