JUMALAN JUOKSUTYTÖT VIROSSA Varje Vainoja
Tervetuloa katsomaan ohjelmaamme.
Jumala on ihmeellinen ja Hänen johdatuksensa ihmeellistä.
Hän haluaa johdattaa meitä.
Tänään vieraanamme on Varje Vainoja. Tervetuloa!
Kuinka Jumala on johdattanut sinua?
Jumala tahtoo johdattaa meitä kaikkia.
Kertoisitko elämästäsi jonkin tapahtuman, -
jossa Jumala on juuri sinua johdattanut.
- Aloitan siitä, miten tulin uskoon.
Kaipasin Jumalaa sydämessäni, ja halusin jotain enemmän -
kuin tämä maailma ympärillämme.
Jumala näkee meidän sydämemme syvyyksiin.
Oli 7. huhtikuuta 1991, -
kun viivyin polvillani tuntikausia.
Näin elämäni kuin filminauhalta aina lapsuudesta lähtien.
Se oli niin todellista, ettei sitä voinut epäillä.
Samaan aikaan rukoilin ja pyysin Jeesusta tulemaan sydämeeni.
Pyysin Häntä tulemaan elämääni.
Silloin se tapahtui. Tiesin uuden elämän alkaneen.
Kaikki oli uutta. Sydämeni oli täynnä rakkautta kaikkia kohtaan.
Kävellessäni Tallinnan kaduilla olisin halunnut halata kaikkia.
Olisin halunnut todistaa Jeesuksesta, joka on todellinen -
ja haluaa kohdata jokaisen ja olla ystävämme.
Hän sanoo: "Älä pelkää, minä olen sinun kanssasi joka päivä."
Olen 20 vuotta luottanut siihen.
Kysyit erityisistä tapahtumista. Kerron viimeisimmästä ihmeestä.
Monet ovat jäänet työttömiksi Virossa viime aikoina.
Niin kävi minullekin.
Se tuli aivan odottamatta. Olimme tehneet suunnitelman 10 vuodeksi.
Olin opiskellut Englannissa satulasepäksi.
Viroon oli tarkoitus perustaa tytäryhtiö yritykselle, -
jossa opettelin alaa.
Yritykselle tuli talousongelmia, -
ja Viron pieni satulaverstas suljettiin.
Äkkiä olin ilman työtä. Vielä 3. lokakuuta suunnittelimme, -
että jatkaisin Englannissa kriisiajan yli.
Vain neljä päivää myöhemmin selvisi, ettei sekään onnistuisi.
Jäin työttömäksi 10. lokakuuta.
Olin rakennuttamassa taloa, johon olin ottanut -
lainan pitkällä maksuajalla.
Siihen tarvittava rahasumma oli aika suuri.
Se oli tuolloin 14 000 Viron kruunua.
Kun sitten iski työttömyys, se pysäytti paikalleen.
Kiitän Jumalaa Hänen avustaan siinä tilanteessa.
Haluan sanoa myös katsojille, että Jumala on meidän apumme.
Sain näyn, jossa seisoin myrskyisen meren rannalla.
Kahden puolen oli pystytetty seinät. Ne menivät merestä läpi.
Kun katsoin ylöspäin, näin autoja ja taloja -
kuin pyörimässä pesukoneessa.
Näin kaidan tien ja kuulin Jumalan äänen, -
joka sanoi: "Etene hiljaa."
Tiesin, kuka sen näyn ja sanoman antoi.
Aloin kulkea hitaasti eteenpäin.
Kiitos Jumalalle, olen jatkanut sillä tiellä edelleen.
Jumala on ollut uskollinen ja johdattanut minua.
- On rankka tilanne, kun jää työttömäksi, -
sillä menot ovat entisenlaiset.
Mitä neuvoisit siinä tilanteessa?
Vaikka olemme uskossa, usein siinä tilanteessa -
alkaa säntäillä paniikissa ja yrittää keksiä, mitä pitäisi tehdä.
Jumala sanoi sinulle, että pitäisi edetä hiljaa.
Mitä se tarkoitti käytännössä?
- Vetäydyin sananmukaisesti hiljaisuuteen.
Pidin seitsemän päivän paaston.
Pyysin Jumalaa puhumaan minulle. Olin valmis kuulemaan.
Halusin tietää, mitä Hän tahtoi minulle puhua -
ja mitä minun piti käytännössä tehdä.
Se tarkoitti todellakin hiljaista etenemistä:
yksi päivä kerrallaan, hetki kerrallaan.
Minun tuli etsiä Jumalan kasvoja eikä katsoa tilanteen vaikeutta.
Sen ei pitänyt ottaa valtaa minussa.
Välttämättömistä maksuista ja muusta piti tietenkin huolehtia.
Piti joka päivä luottaa Häneen ja lukea Sanaa.
Kuten mainitsin, sain sydämelleni pitää seitsemän päivän paaston.
En halunnutkaan lopettaa aiemmin. Kyselin Jumalalta alussa, -
kuinka monta päivää minun pitäisi paastota.
Seitsemän on täydellisyyden luku.
Jumala siis neuvoi etenemään päivän kerrallaan.
Välillä tulee epävarmuus siitä, kuinka asiat hoituvat, -
mitä pitäisi tehdä ja pitäisikö kääntyä jonkun puoleen?
On paras, että olet hiljaa Jumalan edessä -
ja otat esille rakkaan Raamattusi.
Hän puhuu sen kautta, ja Hän puhuu ihmisten kautta.
Etene rauhassa päivä kerrallaan. Jeesus sanoo: "Älä pelkää.
Minä olen sinun kanssasi joka päivä, maailman loppuun asti."
Jumala tuo ihmisiä elämäämme.
Hän vie eteenpäin päivä kerrallaan.
Jumala toi elämääni ihmisiä, jotka antoivat minulle rahasummia, -
jotka tarvitsin selvitäkseni kuukausi kerrallaan.
Lopulta löysin myös työpaikan.
Yhdeksän kuukautta menin hitaasti eteenpäin.
Luotin Hänen Sanaansa.
- Jumalan valtakunnassa elämme juuri tätä hetkeä.
Meillä ihmisillä on taipumus elää jo huomisessa -
tai ensi kuussa tai sitten menneisyydessä.
Mutta Jumala elää tätä hetkeä.
Hän pyytää meitä elämään kanssaan tänään.
Meidän tulisi oppia kuuntelemaan Hänen ääntään.
Sanoit, että Raamatun lukeminen oli silloin tärkeää.
Olet ollut uskossa 20 vuotta.
Varaatko aikaa päivittäin kuunnellaksesi, -
mitä Jumalalla on sanottavaa?
Se vaikein vaihe on takanapäin, -
ja olet saanut kokea Jumalan uskollisuuden.
Se on varmasti kasvattanut uskoasi.
Millaista elämäsi arjessa on tänään?
- Jumalaan täytyy uskaltaa luottaa yhä uudelleen.
Jumalan sana tulee hyvin rakkaaksi, -
sillä se on perusta, jolla seisomme.
Jumalan sana on meille elämän leipä.
Luen Jumalan sanaa usein ja rakastan sitä todella.
Sana johdattaa meitä joka tilanteessa.
Toinen tärkeä asia on rukous, ja kolmas on paasto.
Nämä kolme asiaa ovat tärkeitä.
On tärkeää olla kuuliainen Jumalan sanalle, -
jotta voisimme kasvaa ja päästä yhä lähemmäs Häntä.
Kun olemme kuuliaisia Jumalan sanalle, -
Hän vie meitä pidemmälle ja pidemmälle.
Menemme koko ajan eteenpäin. Elämä Jumalan kanssa on jännittävää!
Se täyttää sydämen ilolla ja rauhalla niin kuin Jeesus lupaa.
Hän todella antaa oman rauhansa.
Ei pidä antaa olosuhteiden äänen kaikua yli Jumalan äänen.
Jumalan sana on vahvempi kuin mitkään olosuhteet.
Sana on elämämme ehdoton auktoriteetti.
Meidän ei pidä antaa olosuhteiden hallita meitä.
En enää halua kiinnittää huomiotani vaihtuviin olosuhteisiin.
Jos esimerkiksi sairaus yllättää, vetoan Jumalan sanaan:
"Se, mikä on minussa on suurempi kuin se, mikä on maailmassa."
Jes. 53:5 "hänen haavainsa kautta me olemme paratut".
Jumalan sana on tässäkin tärkeä.
- Onkin mielenkiintoinen kysymys, parantaako Jumala -
vielä tänä päivänä ihmisiä. Vai onko se teoriaa?
- Kyllä varmasti Hän parantaa tänäkin päivänä.
Hän on parantanut minua monin tavoin.
Viime vuosina olen tutkinut tätä aihetta, parantumista.
Olen saanut itse olla tutkimuksieni koekaniini.
Kiitos Jumalalle siitä, mitä Hän on tehnyt.
- Voitko kertoa, millaisia asioita sinulle on tapahtunut?
Ympärillämme on valitettavasti paljon sairautta ja tuskaa.
Onko elämässäsi ollut jokin tilanne, jolloin olet -
ollut sairaana, mutta Jumala on siitä tuonut läpi?
- Minulla on synnynnäisiä sydämen läppävikoja, -
josta on seurannut muita sairauksia.
Voi olla, että kaikki muut sairauteni liittyvät siihen.
Pari vuotta sitten työskentelin vielä satulaseppänä.
Mutta sitten jouduin rullatuoliin.
Olin työpaikallani yksin varhain aamulla.
Sihteerikään ei vielä ollut paikalla.
Olin kumartunut pöydän alle pyyhkiäkseni listat.
Olin lähdössä lomalle.
Yhtäkkiä iski kipu alaselkään.
Tuntui kuin olisi isketty puukolla.
Muistan vain, että kaaduin kasvoilleni lattialle ja -
että minua otti sydämestä.
Nousin istumaan tuolilleni.
Tajusin olevani elossa, mutta jalkani -
olivat halvaantuneet vyötäröstä alaspäin.
Jalat eivät liikkuneet eikä niissä ollut tuntoa.
Näin satulasepän naskalin, jolla tökin jalkojani -
ja huomasin, että ne olivat tunnottomat.
Mieleen nousi kysymys, olenko nyt halvaantunut ja jäänkö sellaiseksi.
Verratessani muihin tapauksiin, jolloin olen parantunut, -
tuo kerta oli erilainen. Minussa nousi kiukku.
Sanoin itselleni: En tule kuuluttamaan -
evankeliumia pyörätuolista. Minä nousen tästä vielä.
Nousen tästä Jeesuksen nimessä, sen nimessä, -
joka minussa on suurempi kuin maailmassa.
Jeesuksen Kristuksen haavoissa on täysi parannus.
Halusin soittaa äidille, mutta puhelin oli -
monen metrin päässä toisella pöydällä.
Lähellä oli kaksi työkalua, metalli- puikkoja. Tuolissa oli pyörät.
Sain työnnettyä tuolin pöydän ääreen puikkojen avulla.
Soitin äidilleni, joka on rukouksen ihminen.
Minulla on tapana sanoa, että kun äitini rukoilee, -
maa järisee ja tapahtuu asioita.
Kerroin lyhyesti, että laitan puhelimen pois päältä -
ja että kaikki on hyvin, vaikka olen halvaantunut.
Sanoin odottavani sihteeriä, joka kutsuisi ambulanssin.
Ambulanssi vei minut sairaalaan. Oli perjantai.
Lääkärit alkoivat kiireesti tutkia syytä halvaantumiseen.
Minulla oli kuitenkin sydämessä kaipaus -
päästä sairaalasta pois jo samana päivänä.
Sairaalassa ei tehty mitään leikkauksia viikonloppuna.
Silti vain oli tuo kaipaus päästä sairaalasta samana päivänä.
Tiesin Jumalan olevan uskollinen myös sellaisessa tilanteessa.
Sillä se tilanne tuli niin odottamatta, -
ja välillä Jumala toimii hyvin nopeasti.
Minua tutkittiin, mutta mitään toimenpiteitä ei heti voitu tehdä.
Halusin kuitenkin ehdottomasti pois sairaalasta viikonlopuksi.
Tulisin takaisin maanantaina.
Toinen tyttäreni oli Venäjällä ja myös toinen menossa sinne matkalle.
Miten pääsisin kotiini kolmanteen kerrokseen?
Ihmettelen välillä, miten pääsin sairaalasta.
Minulle annettiin lääkkeitä mukaan.
Sillä aikaa äitini rukoili, -
ja tunto alkoi palautua jalkoihin.
Selkäni oli tällaisessa asennossa.
- 90 asteen kulmassa.
Ulkona pyysin taksia tulemaan mahdollisimman lähelle ovea, -
jossa odotin. Minua siis kuljetettiin pyörätuolilla.
Minut saatettiin taksiin ja pyysin kuljettajaa -
viemään minut autoni luo.
Lähdin kesämökilleni.
Pyysin tytärtäni laittamaan kaiken valmiiksi maanantaita varten.
Kerroin, etten voi tulla kotiin.
Niin olin siis kesämökillä yksin.
Minulle on tapahtunut paranemis- ihmeitä paljonkin, -
mutta nyt pyysin Isältä todella suurta ihmettä.
Tuntui kuin olisin taistellut pimeyden voimia vastaan.
Olin tuntenut kuin kovan lyönnin selässäni.
Heräsin lauantaiaamuna. Kuulin äänen, joka sanoi, -
että saatana iski nyrkillä, jotta menettäisin liikuntakykyni.
Tiesin, että se oli Pyhän Hengen ääni -
ja että minun piti taistella uskossa.
Rukoilin: "Isä, et ole koskaan jättänyt minua.
Olet sanonut, että jotka Sinuun panevat toivonsa, -
eivät jää häpeään."
Tyttäreni oli lainannut naapurilta kainalosauvat.
Niiden avulla raahauduin eteenpäin.
Etenin muutaman metrin kerrallaan.
Jouduin vähän väliä lepäämään vatsallani ruohikolla -
tai mökin lattialla. Alla piti olla kova alusta.
Sitten aloin tehdä jotain, mitä lääkärit eivät olisi sallineet.
Aloin painaa selkää suoraksi. Vähä vähältä.
Vetosin Jeesukseen Kristukseen ja sanoin, -
että selkä oli ollut suora ja siitä piti jälleen tulla suora.
Kului päivä ja toinen. Halusin jo mennä kotiini, -
joka oli siis 3. kerroksessa. Oli sunnuntai.
Ajattelin, etten pystyisi kävelemään sinne ylös.
Mutta minulla oli vahvat kädet.
Voisin vetää itseni niiden avulla ylös.
Tein päätöksen. Meidän onkin tärkeätä tehdä päätöksiä.
Niin lujia päätöksiä, että emme katsele taaksemme.
Tulin kotiin yöllä, jolloin ei olisi paljon ihmisiä -
ihmettelemässä, miksi tein sillä tavalla.
Katsoin rappusia ja ajattelin, -
että sittenkin yrittäisin mennä ylös jalkaisin.
Aloin nousta rappusia. Jumalaan voi todella luottaa.
Pari tuttua kävi katsomassa minua ja ihmetteli, -
miten olin uskaltanut lähteä sairaalasta.
Ryömin kainalokeppien avulla ylös, koska jalat eivät toimineet.
Pääsin ylös ja pääsin myös takaisin alas.
En voinut kuitenkaan istua ja kävellä kauan.
Olin kymmenettä päivää kotona. Makasin vuoteessa -
ja kuuntelin läppärini kautta ohjelmia.
Viron radiosta tuli ohjelma, jossa puhui -
Jerusalemissa olevan seura- kunnan pastori Oren Lev Ari.
Hän sanoi, että hänellä oli tiedon sana naiselle, -
jolla on vamma selässä eikä hän voi istua tai kävellä kauan.
Hän sanoi: "Ota vastaan täysi terveys." Hyppäsin sängyssä -
tietokone sylissäni ja huusin: "Se olen minä!"
Pystyin taas kävelemään ja istumaan normaalisti.
Seuraavana päivänä oli paljon asioita hoidettavana.
Pystyin kävelemään ja taivuttamaan selkääni.
Jeesus Kristus on sama eilen, tänään ja iankaikkisesti.
Jumala todella parantaa. Tämä oli elämässäni -
eräs tapaus, jolloin Jumala paransi minut.
- Se oli erittäin rohkaisevaa.
Huomiotani kiinnitti, että et antanut periksi.
Et antanut periksi heti ensimmäisen vastuksen tullessa -
vaan jatkoit eteenpäin.
- Koko ajan eteenpäin. Ei voi jäädä paikalleen.
Uskovanakin pitää kasvaa ja mennä eteenpäin.
Meidän on jatkettava aina eteenpäin Jumalaan luottaen.
Sielunvihollinen ei tahdo meidän etenevän.
Se ei tahdo, että Jumala saa kunnian.
Vaikka olosuhteet olisivat mitkä, on mentävä eteenpäin.
- Jumalan valtakunta on uskon valtakunta.
Uskon kautta pelastumme ja parannumme.
Jumalan sanan voima on kaiken takana.
Oli hienoa kuulla, mitä kerroit.
Mistä sinä haaveilet tällä hetkellä, Varje?
- Minun toiveeni on, että elämäni olisi siunauksena toisille.
Että se toisi kunniaa Hänen nimelleen.
Olen tehnyt omaa elämäntyötäni ja kasvattanut kaksi tytärtä.
He ovat nyt aikuisia ja lopettaneet jo koulunsa.
Kasvatin heidät yksin.
Heidän isänsä kuoli heidän ollessaan pieniä.
Haluan kulkea joka päivä yhdessä Herran kanssa.
Elämässäni on ollut myös aikoja, jolloin Hän on opettanut, -
kasvattanut, hionut ja osoittanut oikealle tielle.
On ollut myös erämaakausia.
Niiden tarkoitus on ollut viedä lähemmäs Jumalaa.
Sitä myös kaipaan, että tuntisin Häntä enemmän ja enemmän.
Haluan juurtua Häneen yhä syvemmin.
Että Hänen nimensä tulisi korotetuksi.
Hän on sen arvoinen.
- Hän on sen arvoinen. Juuri niin se on.
Millainen Jumala on mielestäsi? Voitko kuvailla Häntä?
Hän on ylistyksen arvoinen.
Haluat tuntea Hänet lähemmin. Miksi?
- Jumala on rakkaus.
Ja Hän on kaikkialla.
Hän ei koskaan hylkää vaan ottaa meidät vastaan, -
olimmepa väsyneitä tai pettyneitä -
tai mikä tilanne onkin. Hän on aina uskollinen, -
hän kuulee ja auttaa aina.
Mutta Pyhän Hengen ääni on hyvin hiljainen.
Kuullaksemme sen meidän on itse hiljennyttävä.
Teemme suunnitelmia jokaisesta päivästä, -
ja välillä ne hallitsevat meitä voimakkaasti.
Pyhän Hengen ääni on hiljainen. Siksi halusin paastota -
voidakseni hiljaa kuunnella Hänen ääntään.
Hän puhuikin silloin paljon.
Jumala on rakkaus, ja Hän on koko ajan lähellä.
Häntä ei tarvitse etsiä, sillä Hän asuu minussa.
- Sellaista suhdetta me kaikki kaipaamme.
Kuten sanoit, Jumala on myös se lähde, -
joka asettaa kaipauksen sydämeemme.
Sinusta huomaa, että se kaipaus on edelleen olemassa ja vain kasvaa.
Se vie sinua eteenpäin sinne, minne Jumala tahtoo sinua viedä.
Sydämelläni on, että kun Jumala on sinut parantanut, siunaisit meitä, -
jotta voisimme olla siunauksena jälleen toisille.
Voisitko rukoilla sellaisten katsojiemme puolesta, -
jotka ovat sairaina, tai mitä sydämelläsi onkin.
Rukoilisitko, että Jumala koskettaisi katsojiamme.
- Kiitos Isä, että olet sama eilen tänään ja iankaikkisesti.
Ylistys siitä, että olet voimallinen tänäkin päivänä.
Kiitos Pojastasi, joka kuoli ristillä syntiemme tähden.
Jeesus on vienyt ristille kaikki sairautemme.
Kiitos Jeesus, että voimme vapautua niistä.
Sinun sanasi todistaa siitä ja rohkaisee meitä.
Kiitos, että saan rukoilla niiden puolesta, -
jotka kaipaavat parantavaa kosketustasi.
Jeesus, kosketa juuri nyt niitä sairaita, jotka vilpittömästi -
asettavat toivonsa Sinuun. Kiitos, että he saavat avun Sinulta.
Siunaan heitä, jotka sydämestään etsivät Sinua ja -
ja jotka ovat sairaana. Kosketa heitä parantavalla kädelläsi.
Ylistys Sinun nimellesi Jeesus.
Sinulle kuuluu ylistys ja kunnia kaikkialla maailmassa.
Jeesus, kiitos parantavasta voimastasi juuri tällä hetkellä.
- Amen. Haluan kiittää sydämestäni, että kerroit meille todistuksesi -
sekä jaoit elämänkokemustasi niin minulle kuin muillekin rohkaisuksi.
Rakas katsoja, haluan kiittää myös sinua, että olet ollut kanssamme.
Jos Jumala on koskettanut sinua, kerro siitä toisille.
Olet kokenut sen myös siksi, että toiset saisivat kokea saman.
Todista rohkeasti uskostasi. Jumala on sen arvoinen, -
että todistamme, kuka Hän on ja kuinka suuri Hän on.
Jeesuksen Kristuksen nimessä, ole siunattu!
Suomennos: Marita Jaakkola